Carlos Fuentes Macías
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 11 novembre 1928 ![]() Ciutat de Panamà ![]() |
Mort | 15 maig 2012 ![]() Ciutat de Mèxic ![]() |
Causa de mort | causes naturals ![]() |
Sepultura | Cementiri de Montparnasse ![]() |
Ambassador of Mexico to France (en) ![]() | |
1975 – 1978 ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat Nacional Autònoma de Mèxic The Grange School, Santiago (en) ![]() ![]() |
Activitat | |
Ocupació | escriptor, dramaturg, prosista, periodista d'opinió, professor lector, crític, poeta advocat, advocat, guionista, periodista, diplomàtic, novel·lista, polímata ![]() |
Activitat | 1954 ![]() |
Ocupador | Universitat Brown Universitat de Colúmbia Universitat Harvard Universitat de Princeton Universitat de Pennsilvània ![]() |
Membre de | |
Gènere | Poesia i teatre ![]() |
Influències en | |
Obra | |
Obres destacables
| |
Família | |
Cònjuge | Silvia Lemus (1976–2012) Rita Macedo (1957–1972) ![]() |
Fills | Carlos Fuentes Lemus ( ![]() ![]() |
Premis
| |
Signatura ![]() ![]() | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Carlos Fuentes Macías (Ciutat de Panamà, 11 de novembre de 1928 - Ciutat de Mèxic, 15 de maig de 2012) fou un advocat i escriptor mexicà, un dels autors llatinoamericans més coneguts de finals del segle xx i que fou guardonat amb el Premi Cervantes el 1987.[1]
Biografia
Fuentes nasqué l'11 de novembre de 1928 a Panamà, ja que el seu pare era membre del cos diplomàtic mexicà en aquest país. A Ciutat de Panamà va estudiar la història i geografia de Mèxic. Van passar diversos anys perquè conegués aquesta realitat, però mentrestant va viure a Santiago de Xile i Buenos Aires, on va rebre la influència de notables personalitats de l'esfera cultural americana, com Pablo Neruda i David Alfaro Siqueiros, entre d'altres.
Als 16 anys arribà a Mèxic. S'inicià com a periodista col·laborador de la revista Hoy i obtingué el primer lloc del concurs literari del Col·legi Francès Morelos. Posteriorment obtingué el títol de llicenciat en Dret per la UNAM, viatjant el 1950 fins a Europa on realitza estudis de Dret internacional a la Universitat de Ginebra.
El 1954 publicà els seus primers contes titulats Los días enmascarados, reunits en la col·lecció Los Presentes. Al costat d'Emmanuel Carballo va dirigir la Revista Mexicana de Literatura, i El Espectador amb Víctor González Olea i Enrique González Pedrero.
Durant la dècada de 1960 visqué a París, Venècia, Londres i Ciutat de Mèxic, establint-se a partir de la dècada de 1970 a Washington DC, on treballà a l'Institut Woodrow Wilson. El 1972 fou nomenat ambaixador de Mèxic a França, càrrec que renuncià l'any 1978 pel descontentament davant el nomenament de l'expresident Gustavo Díaz Ordaz com a ambaixador mexicà a Espanya.
El 1987 fou guardonat amb el Premi Cervantes, màxim guardó de les lletres castellanes, i el 1994 amb el Premi Príncep d'Astúries de les Lletres per «la defensa que en la seva escriptura fa tant de la llibertat d'imaginació com de la dignitat del pensament; per l'aportació que la seva obra suposa a la cultura i igualment per la seva contribució a la solidaritat universal i al progrés dels pobles».
Morí el 15 de maig de 2012 a Ciutat de Mèxic a l'edat de 83 anys.[2][3]
Obres publicades
Novel·la
| Assaig
|
Referències
- ↑ «Carlos Fuentes Macías». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
- ↑ «Mor als 83 anys l'escriptor mexicà Carlos Fuentes». 324.cat, 15-05-2012. [Consulta: 15 maig 2012].
- ↑ «Mor l'escriptor mexicà Carlos Fuentes als 83 anys». Ara.cat, 15-05-2012. [Consulta: 15 maig 2012].
Vegeu també
- Tiempo de morir (pel·lícula de 1966)
- Tiempo de morir (pel·lícula de 1985)
- Literatura llatinoamericana
Enllaços externs
En altres projectes de Wikimedia: | |
![]() | Commons ![]() |
![]() | Viquidites |
- Fundació Príncep d'Astúries, Premi Príncep d'Astúries de les Lletres 1994 Arxivat 2010-03-23 a Wayback Machine. (castellà)
Premis i fites | ||
---|---|---|
Precedit per: Gabriel García Márquez Cien años de soledad | Premi Rómulo Gallegos 1977 | Succeït per: Fernando del Paso Palinuro de México |
Precedit per: Pedro Laín Entralgo | Premi Internacional Menéndez Pelayo 1992 | Succeït per: José Manuel Blecua Teixeiro |
Precedit per: Ignacio Camacho Umbrales | Premi César González-Ruano 2008 | Succeït per: Gabriel Albiac La sandalia de Empédocles |