Cotoliu
Lullula arborea ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Enregistrament | |
![]() | |
Dades | |
Envergadura | 29 cm ![]() |
Nombre de cries | 3,5 ![]() |
Període d'incubació de l'ou | 14 dies ![]() |
Estat de conservació | |
![]() | |
Risc mínim | |
UICN | 22717411 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Aves |
Ordre | Eupasseres |
Família | Alaudidae |
Gènere | Lullula |
Espècie | Lullula arborea ![]() Linnaeus, 1758 |
Distribució | |
![]() ![]() |
El cotoliu,[1] anomenat també cogullada petita, llausetina, pitoliu o pitorliu (Lullula arborea) és un moixó de camp, molt similar a l'alosa vulgar,[2] però amb la cua més curta i de dimensions més reduïdes. És l'única espècie del gènere Lullula Kaup, 1829.
Mesura 15 cm de llargària. Té el plomatge bru amb unes ratlles blanques a la cara i al clatell. És d'un color terrós, ratllat de negre, i té una petita cresta.
És un ocell essencialment terrícola que habita sedentàriament a la vora dels boscos, als vessants on hi ha arbres i a les brugueres. Prefereix terrenys herbacis amb arbres dispersos, per situar el seu niu folrat d'herba i molsa. Els arbres no li desplauen i hi entona el seu cant, al revés del que fan els altres alàudids.
És sedentària. A la població pròpia dels Països Catalans, s'han d'afegir els individus de l'Europa Central que hi venen a hivernar. Arriben el novembre i marxen a primers de març. El tipus d'alimentació depèn de l'època de l'any: a l'estiu s'alimenten, principalment, d'insectes i d'aràcnids, mentre que a l'hivern i a la tardor es reuneixen en bàndols per recollir llavors.
Nidifica de març a juny ponent 3 o 4 ous, que cova la femella durant 13-15 dies. Els novells reben els aliments durant 11-12 dies a través dels dos progenitors. Aquesta mateixa operació pot repetir-se fins a tres cops al llarg d'un any.[3]
Referències
- ↑ «Cotoliu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 25 agost 2024(català)
- ↑ A Mallorca i Menorca, el mot alova -que representa la pronunciació balear d'alosa- designa, precisament, el cotoliu i no pas l'Alosa vulgar).
- ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, pàgina 80. ISBN 84-315-0434-X
Enllaços externs
En altres projectes de Wikimedia: | |
![]() | Commons (Galeria) ![]() |
![]() | Commons (Categoria) ![]() |
![]() | Viquiespècies ![]() |
- El cotoliu al Principat de Catalunya. (català)
- Distribució geogràfica i hàbitat del cotoliu. (francès)