Eduard Martínez i Ferrando
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1883 ![]() València ![]() |
Mort | 1935 ![]() València ![]() |
Sepultura | Cementeri General de València ![]() |
Activitat | |
Ocupació | escriptor, polític, autor ![]() |
Família | |
Germans | Jesús Ernest Martínez Ferrando Daniel Martínez i Ferrando ![]() |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ee/Primera_p%C3%A0gina_de_les_Normes_de_Castell%C3%B3.jpg/220px-Primera_p%C3%A0gina_de_les_Normes_de_Castell%C3%B3.jpg)
Eduard Martínez i Ferrando (València, 1883 - València, 1935) fou un escriptor i intel·lectual valencià, germà d'Ernest Martínez i Ferrando i Daniel Martínez i Ferrando.[1] Estudià dret i filosofia a la Universitat de València, on fou guanyat per l'incipient valencianisme polític, de tal manera que el 1908 fou un dels fundadors de la Joventut Valencianista.[1] El 1917 acompanyà Ignasi Villalonga a entrevistar-se amb Francesc Cambó. Fou un dels signants de la Declaració Valencianista de 1918 i formà part del nou partit Unió Valencianista Regional.[1] Fou un destacat polemista partidari de la unitat de la llengua i dels països de parla catalana a nombroses publicacions i revistes com Las Provincias, Pàtria Nova, La Veu de Catalunya o València Nova, on s'enfrontà a Josep Maria Bayarri.[1]
Obres
- Síntesi del criteri valencianista (Barcelona: Joventut Valencianista, 1918)
- L'Arxiu Municipal. Notes del carnet d'un visitant (València: Editorial Valenciana, 1919)
- La casa de la Generalitat del Regne de València (1920)
- Vida d'infant (1921)
- El milacre de Santa Llúcia (València: Nostra Novel·la, 1930, núm. 28)
- La indústria valenciana de la seda (1933)
Referències
- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 «Eduard Martínez i Ferrando». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Bibliografia
- Francesc Pérez Moragón El valencianisme i el fet dels Països Catalans (1930-1936)
Enllaços externs
- Obra de Eduard Martínez i Ferrando al Projecte Gutenberg