Ingersonita
![]() | |
---|---|
Fórmula química | Ca₃Mn2+Sb₄5+O14 |
Epònim | Fred Earl Ingerson ![]() |
Localitat tipus | Långban, Filipstad, Värmland, Suècia |
Classificació | |
Categoria | òxids |
Nickel-Strunz 10a ed. | 4.DH.40 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 4.DH.40 ![]() |
Dana | 44.1.2.1 |
Heys | 24.4.1 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | trigonal |
Estructura cristal·lina | a = 7,282(2) Å; c = 17,604(4) Å; |
Grup puntual | 3 2 - trapezoedral |
Color | groc marronós |
Exfoliació | perfecta en {0001} |
Fractura | irregular, desigual |
Tenacitat | fràgil |
Duresa | 6,5 |
Lluïssor | vítria, subvítria |
Color de la ratlla | groc marronós |
Diafanitat | translúcida |
Densitat | 5,42 g/cm³ (calculada) |
Propietats òptiques | uniaxial (-) |
Índex de refracció | nω = 1,930 nε = 1,910 a 1,920 |
Birefringència | δ = 0,020 |
Pleocroisme | no pleocroica |
Fluorescència | no fluorescent |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1986-021 |
Any d'aprovació | 1988 |
Símbol | Igs ![]() |
Referències | [1] |
L'ingersonita és un mineral de la classe dels òxids. Va rebre el seu nom l'any 1988 en honor de Fred Earl Ingerson (1906-1993), geoquímic del Geophysical Laboratory of the Carnegie Institution (1935-1947), cap geoquímic de la branca de petrologia del Servei Geològic dels Estats Units (1947-1958), i professor de geologia a la Universitat de Texas, a Austin (1958 a 1977).
Característiques
L'ingersonita és un òxid de fórmula química Ca₃Mn2+Sb₄5+O14. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba en forma d'agregats de cristalls irregulars de gra fi, de color groc terrós. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5. És dimorf dels minerals del grup de la romeïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ingersonita pertany a «04.DH: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); plans que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: brannerita, ortobrannerita, thorutita, kassita, lucasita-(Ce), bariomicrolita, bariopiroclor, betafita, bismutomicrolita, calciobetafita, ceriopiroclor, cesstibtantita, jixianita, hidropiroclor, natrobistantita, plumbopiroclor, plumbomicrolita, plumbobetafita, estibiomicrolita, estronciopiroclor, estanomicrolita, estibiobetafita, uranpiroclor, itrobetafita, itropiroclor, fluornatromicrolita, bismutopiroclor, hidrokenoelsmoreïta, bismutostibiconita, oxiplumboromeïta, monimolita, cuproromeïta, stetefeldtita, estibiconita, rosiaïta, zirconolita, liandratita, petscheckita i pittongita.
Formació i jaciments
Va ser descoberta a Långban, al municipi de Filipstad (Värmland, Suècia), on sol trobar-se en calcita, acompanyada de jacobsita i filipstadita. També a Suècia, ha estat descrita a Sjögruvan (Hällefors, Västmanland).
Referències
- ↑ «Ingersonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 abril 2017].