Wi (kana)
![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Caràcter | ゐ (hiragana) Unicode: 3090 ヰ (katakana) Unicode: 30F0 ㋼ (katakana) Unicode: 32FC ![]() |
Tipus | caràcter hiragana i caràcter Unicode ![]() |
Part de | hiragana, gojūon i kana ![]() |
Entitat HTML | ゐ i ゐ ![]() |
En l'escriptura japonesa,[1] ゐ, en hiragana o ヰ en katakana, és un kana obsoleta. Com a combinació de la forma "W-" i la vocal "I", representa la mora "wi".[2] És obsolet, com que des de fa segles es pronunciava /i/. Es continua usant en les llengues ainu i okinawenca.
A la taula de l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la desena columna (ま行, columna «wa») i la segona fila (い段, fila «i»).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/60/Japanesekatahira.svg/400px-Japanesekatahira.svg.png)
En japonès
S'assumeix que la pronúncia original de ゐ/ヰ era [ɰi] (?·pàg.). També existien les combinacions クヰ [kʷi] i グヰ [gʷi]. La pronúncia de ゐ i い es diferenciava durant el període Heian quan es va escriure el famós poema Iroha. Durant el període Kamakura es van començar a confondre i cap al segle xiii la pronúncia ja era [i], de manera que s'unificaven ゐ i い. També クヰ i グヰ havien esdevingut [ki] i [gi] i s'unificaven amb キ i ギ. Durant molts segles es van continuar usant ゐ/ヰ per a l'ortografia de certs mots. Al segle xix fins i tot es van crear les variants ゐ゙/ヸ amb el dakuten per a representar el so /vi/.
Finalment es va eliminar del japonès durant la reforma ortogràfica de 1946,[3] substituït per い/イ en tots els contextos. Només es fa servir molt rarament, en alguns noms propis amb finalitats estilístiques. De fet, per a representar la mora «wi» com a onomatopeia i en paraules estrangeres, es prefereix la combinació ウィ, i per a «vi» la corresponent ヴィ.
En altres llengües
- A la llengua d'Okinawa s'empra el hiragana ゐ per la síl·laba /wi/ i en dígrafs per a les síl·labes /kwi/, /gwi/. En l'ortografia de la Universitat de Ryukyu, s'empra el katakana ヰ per a /i/, mentre que い és /ʔi/.
- En ainu el katakana ヰ s'empra per la síl·laba /wi/.
Escriptura
El hiragana ゐ prové del kanji 爲 mentre que el katakana ヰ prové del kanji 井.
![]() | ![]() |
Altres escriptures
- En braille japonès[4]
wi ゐ/ヰ | vi ゐ゙/ヸ |
![]() | ![]() ![]() |
- Alfabet fonètic: 「ゐどのヰ」 (W)ido no "(W)i", és a dir, «el (w)i de pou»
- Codi Morse:[5] • - • • -
Referències
- ↑ «escriptura japonesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
- ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
- ↑ Hashi. «The Kana, They Are A-Changin'» (en anglès), 19-09-2011. [Consulta: 7 febrer 2024].
- ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
- ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), agost 2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].
Bibliografia
- López i Vidal, Lluc. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
- Nolla i Cabellos, Albert. L'escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.