Karel IV. a světci
![ikona](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/Broom_icon.svg/48px-Broom_icon.svg.png)
Karel IV. (1316–1378), český král (1346–1378) a římský král (1346–1355) a císař římský (1355–1378), král lombardský (korunovace v Miláně roku 1355)[1][2] a král arelatský (korunovace v Arles roku 1365) po celý svůj život projevoval svou hlubokou katolickou zbožnost svojí mimořádnou úctou ke světcům a k jejich ostatkům (relikviím). Karlova úcta ke světcům a relikviím byla i v jeho době výjimečná, ačkoli podobně projevovali svou zbožnost i jiní soudobí panovníci. Díky osobnímu vztahu k řadě světců vzniklo i mnoho uměleckých děl inspirovaných císařem, ať už přímo nebo prostřednictvím dvorského umění a dobové duchovní atmosféry.
Karel IV. a svatý Václav
Prvorozený syn českého krále Jana Lucemburského a Elišky Přemyslovny byl pokřtěn 30. května 1316. Podle hlavního patrona Českého království dostal jméno Václav. Ve svých sedmi letech přijal během své výchovy ve Francii biřmovací jméno Karel po svém strýci a kmotru Karlovi IV. Sličném.[3] Od té doby používal jméno Karel a snažil se dostát odkazu svého velkého předka Karla Velikého i skutečného předka svatého Václava. A tak, ačkoli se oficiálně uváděl jako Karel, přece na některých svých pečetích uchoval písmeno W jako připomenutí svého křestního jména Václav. Tak je tomu i na pečeti Univerzity Karlovy, kterou založil v Praze 7. dubna 1348: Karel IV. klečí s korunou na hlavě před stojící postavou svatého Václava. Pod praporem svatého Václava s orlicí je právě ono písmeno W (enceslaus), které znamená křestní jméno Karlovo i světcovo. Karel odevzdává do ochrany svou novou univerzitu právě svatému Václavovi, jakožto ochránci a věčnému panovníku Českého království. Symbolický význam má i podobná plátová zbroj byzantského typu, kterou na sobě má jak svatý Václav, tak Karel IV. Ačkoli o tom někteří historikové umění pochybují, pečetidlo univerzity zřejmě vzniklo brzy po roce 1348, protože Karel IV. je vyobrazen s krátkým vousem a královskou korunou, a nikoli korunou císařskou, kterou by nosil po roce 1355. Z těchto ikonografických důvodů musí být pečetidlo univerzity starší než rok 1355 a rovněž univerzita od počátku jistě používala nějaké úřední pečetidlo.[zdroj?]
Karel IV. a Karel Veliký
Karel IV. vědomě navazoval na Karla Velikého ve Svaté říši římské podobně jako na svatého Václava v Čechách. Byl si vědom, že ho již jeho jméno Karel zavazuje vůči odkazu tohoto velkého panovníka a světce, jak ho chápal středověk. V oficiálních listinách se Karel začal titulovat jako Čtvrtý až po římské císařské korunovaci 5. dubna 1355, ale ve svých třech autografech z roku 1354 se sám už tituloval jako Quartus ještě jako pouhý římský král, čímž chtěl vyjádřit svou pravoplatnou následnost po Karlovi I. Velikém. Při své první návštěvě Cách, korunovačního města římských králů a místa uložení ostatků Karla Velikého v jím založeném kostele Panny Marie, Karel IV. projevil mimořádný vztah k tomuto světci. Král přijel v době, kdy končilo slavnostní ukazování tradičních svatých relikvií početným poutníkům ze Svaté říše římské a celé Evropy, které opatřil Karel Veliký kolem roku 800. Karel IV. naplánoval svou korunovaci v Cáchách (byla to již druhá jeho korunovace na římského krále, první se odehrála provizorně v Bonnu) na den svatého Jakuba, patrona poutníků, a sám přišel do Cách jako poutník a poklonil se relikviím. Při své korunovaci byl Karel IV. posazen na mramorový trůn Karla Velikého a mohl zhlédnout i jeho ostatky. Karel IV. požádal kapitulu o darování některých relikvií. Získal tři zuby Karla Velikého (originální listina o tomto darování je dodnes zachována v Národním archivu). Později nechal Karel IV. ozdobit lebku Karla Velikého v Cáchách nádherným relikviářem v podobě hlavy, a nechal vytvořit velký třívěžový relikviář s ostatky Umučení Páně, do něhož byla vložena také kost z ruky Karla Velikého.[zdroj?]
V Čechách Karel IV. založil roku 1350 na Novém Městě pražském klášter augustiniánů kanovníků s kostelem, zasvěceným Karlu Velikému.[4] Je to ojedinělé zasvěcení v celé přilehlé Evropě, a byl to symbolický krok, dokonce i půdorys chrámu na Karlově je odvozen z osmiboké kaple Karla Velikého v Cáchách. Mons Caroli v Praze byl připomínkou tohoto osobního vztahu Karla IV. ke svatému Karlovi Velikému.
I na pečeti karlovského kláštera (zachovala se v jednom jediném otisku v Národním archivu) je podobná kompozice jako na pečeti Univerzity Karlovy, totiž klečící panovník před stojící postavou Karla Velikého. V tomto případě má ale Karel IV. na hlavě císařskou korunu a vztahuje ke svému patronovi pouze sepjaté ruce. Pečetidlo vzniklo po roce 1355.[zdroj?]
Reference
- ↑ MIKOLÁŠ, Robert. Před 660 lety byl Karel IV. v milánské kapli korunován králem Lombardie. iROZHLAS [online]. Český rozhlas, 2015-01-18 [cit. 2023-01-28]. Dostupné online.
- ↑ KRČMOVÁ, Michaela. Cesta ke korunám Karla IV.. Český rozhlas Dvojka [online]. Český rozhlas, 2015-04-05 [cit. 2023-01-28]. Dostupné online.
- ↑ HOENSCH, Jörg Konrad. Lucemburkové. Pozdně středověká dynastie celoevropského významu 1308–1437. Praha: Argo, 2003. 304 s. ISBN 80-7203-518-5. S. 53–54.
- ↑ RULÍŠEK, Hynek. Dějiny a kulturní vliv augustiniánů na území Čech a Moravy. České Budějovice, 2007 [cit. 2021-04-09]. 180 s. Diplomová práce. Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích, Teologická fakulta. Vedoucí práce Radomír Malý. s. 34. Dostupné online.