Zdeněk Lev z Rožmitálu
Zdeněk Lev z Rožmitálu | |
---|---|
![]() Zdeněk Lev z Rožmitálu starší (B. Paprocký, Zrcadlo slavného Markrabství moravského, 1593) | |
Nejvyšší purkrabí Českého království | |
Ve funkci: 1525 – 1530 | |
Panovník | Ludvík Jagellonský, Ferdinand I. Habsburský |
Předchůdce | Jan z Vartemberka (poprvé) |
Nástupce | Jan z Vartemberka (podruhé) |
Ve funkci: 5. březen 1508 – 13. únor 1523 | |
Panovník | Vladislav Jagellonský, Ludvík Jagellonský |
Předchůdce | Jindřich IV. z Hradce |
Nástupce | Jan z Vartemberka (poprvé) |
Nejvyšší zemský sudí Českého království | |
Ve funkci: 1504 – 1507 | |
Panovník | Vladislav Jagellonský |
Předchůdce | Půta Švihovský z Rýzmberka |
Nástupce | Petr II. Holický ze Šternberka |
Nejvyšší dvorský sudí Českého království | |
Ve funkci: 1503 – 1503 | |
Panovník | Vladislav Jagellonský |
Nástupce | Jindřich Krakovský z Kolovrat |
Karlštejnský purkrabí za panský stav | |
Ve funkci: 1498 – 1504 | |
Panovník | Vladislav Jagellonský |
Předchůdce | Albrecht Libštejnský z Kolovrat |
Narození | 1470 |
Úmrtí | 14. července 1535 (ve věku 64–65 let) nebo 14. září 1535 (ve věku 64–65 let) Blatná Habsburská monarchie ![]() |
Místo pohřbení | katedrála svatého Víta |
Národnost | Čech |
Choť | Kateřina Švihovská z Rýzmberka |
Rodiče | Jaroslav Lev z Rožmitálu Eliška z Kolowrat |
Děti | Anna, Adam Lev, Jan, Zdeněk |
Příbuzní | Zachariáš z Hradce, Jáchym z Hradce a Eliška z Hradce[1] (vnoučata) |
Zaměstnání | politik |
Profese | šlechtic |
Náboženství | římskokatolické |
Commons | Zdeněk Lev z Rožmitálu |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zdeněk Lev z Rožmitálu (před 1470 – 14. července 1535 Blatná) byl český katolický aristokrat, stavovský politik, dvořan a donátor umění doby jagellonské a raně habsburské.
Život
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/Erb_panu_z_Rozmitalu.png/186px-Erb_panu_z_Rozmitalu.png)
Zdeněk Lev z Rožmitálu pocházel z významného českého rodu Buziců. Jeho otec Jaroslav Lev z Rožmitálu proslul jako dvořan a diplomat králů Jiřího z Poděbrad a Vladislava Jagellonského, v letech 1467–1480 zastával úřad nejvyššího hofmistra Českého království. Jeho matkou byla Eliška z Kolovrat. Zdeňkova teta Johana z Rožmitálu byla českou královnou, druhou manželkou Jiřího z Poděbrad. Díky otci a tetě mohl Zdeněk Lev brzy zasedat v Českém zemském sněmu.
Strmou politickou kariéru zahájil sňatkem s Kateřinou Švihovskou, dcerou Půty Švihovského z Rýzmberka, nejvyššího zemského sudího Českého království, po jehož smrti získal jeho úřad. Současníky byl popisován jako muž zpupný a lakotný.
V letech 1498–1504 zastával úřad karlštejnského purkrabího, v roce 1503 dvorského sudího a v letech 1504–1507 nejvyššího zemského sudího. Vzal na sebe úlohu správce veškerých králových důchodů a králova věřitele, a tak se stal nejmocnějším mužem v zemi. Od roku 1508 zastával nepřetržitě 15 let úřad nejvyššího purkrabí. V čele katolické strany a ve spojení s Petrem z Rožmberka vytvořil vládu stavovské oligarchie v zemi, v Praze přenechal vůdčí úlohu Janu Paškovi z Vratu.
Sňatkem a politikou se domohl značného majetku. Podle berního rejstříku z roku 1523 byl po Pernštejnech a Rožmbercích třetím nejbohatším šlechticem v zemi.
Žil životním stylem renesančního velmože. Po Bavorech ze Strakonic zdědil panství s hradem ve Strakonicích, k nimž připojil panství Blatná, kde zbudoval vodní hrad. Od Hanuše II. z Kolovrat koupil hrad Zbiroh a panství Hořovice. Neúspěšně se snažil vyjmout z jihočeského dominia Český Krumlov. Na zásah krále Ludvíka Jagellonského roku 1523 musel odstoupit z úřadů. V čele zemské vlády ho nahradil Karel I. Minstenberský.[2]
Vrátil se však s nástupem krále Ferdinanda I. Habsburského v letech 1524–1526, nicméně po třech letech opět rezignoval. Ač vládl značnými penězi a půjčoval desetitisíce zlatých mnoha šlechticům i českým králům, svá panství zatížil dluhy a musel je rozprodávat. Patřil tedy současně k největším dlužníkům i věřitelům své doby. Jeho synové museli zadlužená panství podstoupit věřitelům, včetně rodného sídla Rožmitálu a poté odešli z Čech a uchýlili se na Moravu.[3]
Úmrtí a hrob
Zemřel ve vysokém věku a byl pohřben pod znakový náhrobek v katedrále sv. Víta v Praze, zatímco jeho rodiče byli pohřbeni v presbytáři městského farního chrámu Nanebevzetí Panny Marie v Blatné, stejně jako Zdeňkova žena Kateřina († 1540). Jejich pískovcové náhrobní desky s ošlapaným rodovým erbem a nápisem se dochovaly vsazeny do chrámové zdi.
Jeho náhrobní kámen byl vytvořen z červeného mramoru. Původně byl zapuštěn do podlahy, od počátku 20. století visí na severovýchodní zdi kaple Navštívení Panny Marie. Měří 1,06 x 1,94 metrů. Jeho střed zdobí kartuš se čtvrceným štítem. V prvním a čtvrtém poli je hlava kance, ve druhém a ve třetím stojící lvice. Nad kartuší je přilba s přikryvadly a korunou, klenotem je koruna s kančí hlavou. Po obvodě desky erb doplňuje nápis LETA MDXXXV ZE STRZEDY NA CZTWRTEK PO SVATE MARKYTIE VMRZEL GEST VROZENY PAN PAN // ZDENIEK LEW Z ROZMITALA A Z BLATHNE &⊂ KTERYZ GEST BYL V TRZECH KRALVOW CZIESKYCH // KRALE WLADISLAWA KRALE LUDWIKA A KRALE FERDINANDA ⊃⊂ GEGICH MILOSTI NEYWYZSSYM // PVRKRABY PRAZSKYM. PAN BVOH RACZ SE NAD NYM SMILOWATI.[4]
Rodina
Zdeněk Lev se oženil s Kateřinou Švihovskou, s níž měl čtyři děti:
- Anna (1500–1563) – provdala se za pozdějšího nejvyššího kancléře Českého království Adama I. z Hradce (1494–1531) a žila na zámku Jindřichův Hradec
- Adam Lev († 1564) – oženil se s Annou Haugvicovou z Biskupic, měl dvě dcery a dva syny, spolu s bratry po ztrátě rodového majetku odešli na Moravu, kde se stali dvořany olomouckého biskupa Jana Dubrávia. Dostali lenní statek Blansko u Brna[3]
- Zdeněk
- Jan
Objednávky umění
Velmož, který se na místě nepřítomného krále stal skutečným vládcem Čech, kladl důraz na skvělou reprezentaci dvorským uměním. Stal se tak nejvýznamnějším donátorem umění jagellonské doby.
K přestavbě hradu Blatná povolal asi roku 1508 královského hradního architekta a kameníka Benedikta Rejta, který již od roku 1505 pracoval na stavbě jeho tchána na hradě Švihově. Zbudoval v Blatné nádherný vodní hrad s velkolepým palácem, dokončeným roku 1523. Z jeho prostor je nejvýznamnější tzv. Zelená světnice s nástěnnými malbami, jež na převládajícím zeleném pozadí zpodobují lovecké a krajinné motivy, stejně jako portrét Zdeňka Lva s jeho synovci. Týž architekt pokračoval ve stavbě dvoulodního kostela Nanebevzetí Panny Marie se zvonicí v Blatné, kterou založil Zdeňkův otec Jaroslav Lev roku 1444; chrám byl vysvěcen roku 1515. Z jeho vybavení se dochoval gotický krucifix, dřevořezba madony z doby kolem roku 1516, a dále reliéfy českých zemských patronů z blatenského oltáře, později přenesené do kostela v Kadově u Blatné.
Pro Zdeňka Lva pracoval jeden z nejvýznamnějších řezbářů podunajské školy, Mistr Johann alias Honzlis, podle své signatury nazývaný Monogramista IP. Kromě dřevěné plastiky řezal pravděpodobně také kadluby (formy) pro kamnové kachle.
Jedním z jeho nejoddanějších finančníků byl Žalman Munka Horovic, bohatý měšťan Židovského města pražského, stavitel dodnes zachované Pinkasovy synagogy.
Erb
Zdeněk Lev užíval čtvrcený štít, v 1. a 3. poli měl rodový erb Buziců po svém dědovi a pradědovi: černou kančí (sviní) hlavu z profilu, s vyplazeným jazykem, ve zlatém poli, ve 2. a 4. modrém poli je vpravo jdoucí zlatá lvice. Zlatý zajíc ve skoku doprava,rovněž modrém poli, ji nahrazuje v nástěnné malbě Zelené světnice v Blatné.
Odkazy
Reference
- ↑ Leo van de Pas: Genealogics.org. 2003.
- ↑ RYCHLÍK, Jan; PENČEV, Vladimir. Od minulosti k dnešku: dějiny českých zemí. Praha: Vyšehrad, 2013. 685 s. ISBN 978-80-7429-387-0. Kapitola Doba husitská, věk poděbradský a jagellonský, s. 176.
- ↑ a b Slavík, str. 60
- ↑ PODLAHA, Antonín; HILBERT, Kamil. Soupis památek historických a uměleckých v království Českém od pravěku do počátku XIX. století. Královské hlavní město Praha: Hradčany. I. Metropolitní chrám sv. Víta. Praha: [s.n.], 1906. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-02-23. S. 185–186. Archivováno 23. 2. 2017 na Wayback Machine.
Literatura
- SLAVÍK, František Augustin. Rožmitál pod Třemšínem a jeho okolí. Město Rožmitál pod Třemšínem: Rožmitál pod Třemšínem, 2005. 294 s. ISBN 80-239-4958-6.
- HOMOLKA, Jaromír; KRÁSA, Josef; MENCL, Václav; PEŠINA, Jaroslav; PETRÁŇ, Josef. Pozdně gotické umění v Čechách 1471 - 1526. Praha: Odeon, 1978. 532 s.
- MACEK, Josef. Jagellonský věk v českých zemích 1. Praha: Academia, 1992. 342 s. ISBN 80-200-0300-2.
- MACEK, Josef. Víra a zbožnost jagellonského věku. Praha: Argo, 2001. 490 s. ISBN 80-7203-265-8.
- VINAŘ, Otakar. Zdeněk Lev z Rožmitálu. Heraldika a genealogie. 1994, roč. 27, čís. 3–4, s. 129–152.
- KOTLÁROVÁ, Simona. Páni z Rožmitálu. České Budějovice: Veduta, 2008. ISBN 978-80-86829-37-1.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Zdeněk Lev z Rožmitálu na Wikimedia Commons
Seznam prací o Zdeňkovi Lvu z Rožmitálu v Bibliografii dějin českých zemí (Historický ústav AV ČR)