Anne Borg
Anne Borg | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 28. sep. 1936[1]![]() Oslo | ||
Død | 19. des. 2016[2]![]() | ||
Beskjeftigelse | Danser, professor, ballettdanser ![]() | ||
Ektefelle | Finn Hald (2006–2010) Odd Borg (1957–1965)[3] | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Utmerkelser | Danseinformasjonens ærespris (2006) Norsk kulturråds ærespris (2013) Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden | ||
Anne Borg på Commons |
Anne Borg (født 28. september 1936 i Oslo, død 19. desember 2016)[4], var en prisbelønt norsk ballettdanser, pedagog, skoleleder, sjef for Nasjonalballetten og leder for dansegruppen Carte Blanche.
Kunstnerisk virke
Anne Borg studerte ballett i Oslo, London, New York og Leningrad. Fra 1960 til 1971 var hun solist i Nasjonalballetten.
Roller (utvalg)
Blant Anne Borgs fremste roller som danser var:
- Swanhilda i Coppelia
- Frøken Julie i Frøken Julie
- Medea i Medea
- Giselle i Giselle
- Odile i Svanesjøen
Ballettsjef
Borg tiltrådte som Operaens første norske ballettsjef i 1971, 34 år gammel. Som sjef arbeidet hun for å gi koreografene gode utviklingsmuligheter. Hennes prosjekt Ballettverkstedet ble anvendt av koreografer og instruktører som Edith Roger, Kjersti Alveberg og Indra Lorentzen i tillegg til komponister som Arne Nordheim, Ketil Bjørnstad og Synne Skouen.[5]
Borg inviterte utenlandske koreografer til å sette opp verker ved Den Norske Opera, og det norske publikummet ble kjent med internasjonale koreografstjerner som blant andre Glen Tetley, Ulf Gadd, Mats Ek og Jiří Kylián.
Carte Blanche
I 1990 ble hun sjef for det konkursrammede ballettkompaniet Carte Blanche, som hadde flyttet til Bergen noen år tidligere. Hun lyktes i å gjenreise kompaniet under navnet Nye Carte Blanche.
Skoleleder
Fra 1979 til 1983 var hun lektor, senere professor ved Statens balletthøgskole, der hun senere ble rektor fra 1991 til 1996. I 2001 ble hun Norges første professor i ballettfaget.
Priser og utmerkelser
I 2006 ble hun tildelt Senter for Dansekunsts Ærespris for hennes bemerkelsesverdige innsats for norsk dans. Prisen ble overrakt av daværende statsminister Jens Stoltenberg etter en ballettforestilling i Den norske Opera.[6]
- 1989: Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for fortjenstfull innsats for norsk ballett
- 2006: Æresprisen fra Senter for Dansekunst
- 2013: Norsk kulturråds ærespris [7] scenekunst.no, 2. oktober 2013. (besøkt 10. september 2024)
Bokutgivelse
- Dans! (selvbiografi) ISBN 9788246300238
Familie
Anne Borg var gift med skuespilleren Odd Borg (1931-1965) fra 1957 til hans død. I 1967 ble hun gift med pianisten Åge Kristoffersen (1938- d.d.). Ekteskapet ble oppløst i 1984. Borgs tredje ekteskap var med kunstneren Finn Hald fra 2006 til hans død i 2010. Paret giftet seg på Anne Borgs 70-årsdag.[8]
Referanser
- ^ web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ danseinfo.no[Hentet fra Wikidata]
- ^ nbl.snl.no, besøkt 5. august 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ https://danseinfo.no/nyheter/anne-borg-dode-natt-til-19-desember/
- ^ NRK (22. april 2008). «Anne Borg ser tilbake». NRK. Besøkt 3. desember 2017.
- ^ «Ærespris til Borg». Dagbladet.no (norsk). 23. november 2006. Besøkt 3. desember 2017.
- ^ https://scenekunst.no/sak/kulturradets-aerespris-til-anne-borg/
- ^ «Giftet seg på Annes 70-årsdag». Østlandets blad. 28. september 2006.
Litteratur
- Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5
Eksterne lenker
- Med dans i bagasjen. Dokumentar om Anne Borg (2008) (besøkt 10. september 2024)
- Innslag om Balletthøyskolen i NRKs program Kulturoperatørene 13. oktober 1993 (besøkt 10. september 2024)
- Danseinformasjonen. Videointervju med Anne Borg i 2000 danseinfo.no, 12. september 2000 (besøkt 1. september 2024)
- Nekrolog over Anne Borg Ingrid Lorentzen, Nasjonalballetten, Suzanne Bjørneboe, Balletthøgskolen ved KHiO, Hooman Sharifi, Carte Blanche, Randi Urdal, Danseinformasjonen. aftenposten.no, 17. januar 2017 (besøkt 10. september 2024)
- Minneside for Anne Borg jolstad.vareminnesider.no (besøkt 10. september 2024)
Forrige mottaker: Soon-Mi Chung og Stephan Barratt-Due | Norsk kulturråds ærespris (2013) | Neste mottaker: Jan Erik Vold |