Glassmenasjeriet
Glassmenasjeriet | |||
---|---|---|---|
orig. The Glass Menagerie | |||
![]() | |||
Tekst | Tennessee Williams | ||
Språk | Engelsk | ||
Tilblivelse | 1944 | ||
Genre | Skuespill | ||
Premiere(r) | 1944 | ||
Annen informasjon | |||
Utmerkelser | New York Drama Critics' Circle Award (1945) |
Glassmenasjeriet (opprinnelig norsk stavemåte Glasmenageriet) er et skuespill av Tennessee Williams som ble satt opp første gang i 1944, og publisert i 1945. Stykket handler i stor grad om livsløgner og ødelagte illusjoner. Rollefiguren Tom Wingfield blir gjerne ansett som selvbiografisk, mens Laura Wingfield blir sett på som en skildring av Williams egen søster Rose og Amanda Wingfield av moren. Stykke ble tildelt en New York Drama Critics' Circle Award i 1945. [1]
Handlingsreferat
Stykket blir introdusert for publikum av Tom, forteller og hovedpersonen i stykket, basert på hans erindring om hans mor Amanda og søsteren Laura. Fordi stykket bare er basert på hans egen hukommelse, advarer Tom publikum om at stykket de ser kanskje ikke er nøyaktig det som skjedde. Amanda Wingfield deler en snuskete leilighet i St. Louis sammen med sønnen Tom, i begynnelsen av tjue-årene, og Toms litt eldre søster, Laura. Hun bekymrer seg for fremtiden til sin datter Laura, en ung kvinne som sliter med ettervirkninger etter pleuritt. Tom arbeider ved et varehus, og gjør sitt beste for å forsørge familien. Han bruker mye av fritiden på å gå på kino - eller så sier han - til alle døgnets tider.
Amanda er besatt av å finne en frier (eller, som hun uttrykker det, en "gentleman caller") for sin datter Laura, som ikke klarte å gjennomføre verken videregående skole eller et påfølgende sekretær-kurs, og bruker mye av tiden sin på å polere og arrangere samlingen av små glass-dyr. Presset av moren sin for å hjelpe med å finne en mulig frier til Laura, inviterer Tom en kollega Jim, hjem til middag. Laura oppdager at Jim er gutten hun ble tiltrukket av på videregående skole, og ofte har tenkt på siden.
I begynnelsen er Laura så overveldet av sjenanse at hun ikke klarer å bli med de andre på middag, og hun påstår først at hun er for syk til middagen. Etter middagen blir imidlertid Jim og Laura sittende alene sammen i stua på grunn av problemer med elektrisiteten. Tom lot være å betale den siste strøm-regningen. Dette antyder ovenfor publikum at han tar vare på pengene selv i steden for å betale familiens regninger, og forbereder seg på å forlate husholdningen.
Etter hvert som kvelden skrider frem, kjenner Jim igjen Lauras følelse av utilstrekkelighet og oppfordrer henne til å tenke bedre om seg selv. Han og Laura begynner å danse, og Jim velter ved et uhell en glass-enhjørning i gulvet. Jim komplimenterer deretter Laura, og kysser henne. Men Jim forteller Laura at han er forlovet, og skal gifte seg, ber Laura ham ta den ødelagte enhjørningen som en gave, og deretter går han sin vei. Når Amanda får vite at Jim skal gifte seg, vender hun sin raseri mot Tom og slår ham ned - selv om Tom ikke visste at Jim var forlovet. Det er mulig at Jim bare fant på historien om forlovelsen, fordi han ikke var romantisk interessert i Laura.
Rollefigurer
- Amanda Wingfield, moren
- Laura Wingfield, datteren
- Tom Wingfield, sønnen
- Jim O'Connor, sønnens arbeidskamerat
- (Mr. Wingfield, faren.) Vises bare som et stort portrett
Oppsetninger i Norge (utvalg)
- 2017 Trøndelag Teater - Studioscenen, med Anne Krigsvoll, Jon Lockert Rohde, Ragne Grande og Vetle Bergan.[1]
- 2017 Rogaland Teater - Teaterhallen, med Mette Arnstad, Svein Solenes, Ingrid Rusten og Hadle Lavold Reisæter.[2]
- 2012 Hålogaland Teater - Scene Øst, med Bernt Bjørn, Guri Johnson, Julia Bache-Wiig, og Marius Lien. [3]