Inga Bjørnson
Inga Bjørnson | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 4. mars 1871[1]![]() Christiania | ||
Død | 8. mars 1952[1]![]() Oslo | ||
Beskjeftigelse | Journalist ![]() | ||
Ektefelle | Eyolf Soot (1892–1900)[2] Harald Stormoen (1900–1909)[2] | ||
Søsken | Aagot Bjørnson | ||
Barn | Botten Soot Guri Stormoen Gunnar Soot | ||
Nasjonalitet | Norge |
Inga Bjørnson (født 4. mars 1871 i Kristiania, nåværende Oslo, død 8. mars 1952 samme sted) var en norsk teatersjef som i mange tiår drev Norges første barneteater. Hun drev også med sosialt hjelpearbeid og gjorde en stor innsats for de gamle
Barneteater og veldedig arbeid
Inga Bjørnsons Barneteater
Hun etablerte i 1920 Inga Bjørnsons Barneteater i Oslo (da Kristiania), som hun ledet i mange år. Dette var det første barneteateret i Norden, muligens i hele Europa, og Inga Bjørnson ledet teateret i over 30 år.[3] Avkastningen av billettinntektene fra barneteaterets virksomhet ble gitt til hjelpefondet «Ut i solen».[3][4]
«Ut i solen» og Solstua
.I 1930 ble det reist et tømmerhus på Hvalstad i Asker som til å begynne med ble benyttet av pedagogen Anna Sethne. Det var det sosialt engasjerte kunstnerekteparet Otto og Tilla Valstad som hadde anskaffet tømmerstua fra Gausdal. Inga Bjørnson var på den tiden dypt engasjert i å bidra til bedre kår for de eldste og fattigste innbyggerne i Oslos østkant og indre bykjerne, og mente de både hadde behov for lys og luft ute på landet, og for næringsrik kost. I 1935 eller 1936 arrangerte hun den første utflukten til Solstua i Asker for en gruppe eldre, ubemidlede Osloborgere.[4] Hun etablerte etter hvert et eget fond som hun kalte «Ut i solen», og i 1938 ga ekteparet Valstad tømmerhuset på Hvalstad i gave til Inga Bjørnsons hjelpefond.[4][5] Helt frem til 1948 eller 1949 – også under andre verdenskrig – fortsatte Inga Bjørnson og hennes hjelpefond å tilby rekreasjonsturer til Solstua for eldre mennesker fra Oslos fattigste strøk.[4]
Bibliografi
- 1950: 30 år med barneteatret[3]
Minnesmerker og æresbevisninger
Inga Bjørnsons vei i Oslo har fått navn etter henne.
Familie
Inga Bjørnson var datter av byfogd Peter Elias Bjørnson og Laura Mathilde Riiser Larsen, brordatter av dikterhøvdingen Bjørnstjerne Bjørnson og sønnedatter av presten Peder Bjørnson. Hun var søster av skuespilleren Aagot Bjørnson og kusine av admiral Hjalmar Riiser-Larsen. Hun var gift to ganger: 1892–1900 med maleren Eyolf Soot (som hun fikk datteren Ingeborg med) og 1900–1909 med skuespilleren Harald Stormoen (som hun fikk datteren Guri med).
Referanser
- ^ a b Norsk biografisk leksikon, oppført som Inga “Inga Utflukt” Bjørnson, Norsk biografisk leksikon ID Inga_Bjørnson, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c Bjørnson, Inga (1950). 30 år med barneteatret.
- ^ a b c d «Ut i solen-stua». Askerbibliotekene (norsk). Besøkt 25. januar 2024. «Stua spilte hovedrollen i en filantropisk virksomhet som strakte seg over henimot 20 år, fra ca 1930 til omkring 1950. En virksomhet som sprang ut av de «harde tredveåra» - en tid preget av bolignød, arbeidsløshet og fattigdom for mange, særlig i arbeiderstrøkene på Oslos østkant. Drivkraften bak det hele var Inga Bjørnson (1871-1952). (---) Inga Bjørnson, forøvrig en brordatter av Bjørnstjerne B. gikk etter noen år over til sitt store sosiale hjelpearbeide blant hovedstadens eldre. I 1935 eller 1936 arrangerte hun den første utflukt hit ut. | Fra mars 1938 ble stua endelig overtatt av Inga Bjørnsons Fond, og fikk fra da av navnet «Ut i solen-stua».»
- ^ «Utleie: Ut i solen stua - Asker museum». mia.no (norsk). Besøkt 25. januar 2024. «Tilla og Otto skjenket senere huset til revykunstneren Inga Bjørnsons stiftelse ”Ut i solen”. Inga Bjørnson (1851 - 1952) var niesen til Bjørnstjerne Bjørnson. Etter hvert ble hun mest kjent for sin innsats for de eldre. | Fra 1938 var hun primus motor for de såkalte “Ut i solen” -turene for eldre fra de fattigste og mest trangbodde strøkene i Oslo øst.»
Kilder
- Inga Bjørnson i Store norske leksikon
- Inga Bjørnson i Norsk biografisk leksikon