Biserica de lemn din Vermeș
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Biserica_de_lemn_din_Vermes01.jpg/250px-Biserica_de_lemn_din_Vermes01.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/RO_BN_Biserica_de_lemn_din_Vermes_%2828%29.jpg/250px-RO_BN_Biserica_de_lemn_din_Vermes_%2828%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/RO_BN_Biserica_de_lemn_din_Vermes_%287%29.jpg/250px-RO_BN_Biserica_de_lemn_din_Vermes_%287%29.jpg)
Biserica de lemn din Vermeș a fost construită în jurul anului 1700 în localitatea Miceștii de Câmpie. În anul 1904, după ce sătenii din Micești și-au construit o nouă biserică de zid, biserica veche de lemn din fața noului lăcaș de cult, a fost donată credincioșilor ortodocși din satul Vermeș.
Istoric și trăsături
Satul Vermeș este situat la 2 km de centrul de comună Lechința. Satul este atestat în documente pentru prima dată în 1333, sub numele de Vermus, când preotul Iacob al satului a plătit 1 ferto de argint. În 1439 satul apare sub numele de Vermes, iar în 1441 sub numele de Wermes, majoritatea locuitoriilor săi fiind sași[1]. Prima distrugere, atestată documentar. a caselor și bisericii românilor de către sașii din Vermeș s-a petrecut în urma „Ultimatum”-ului care suna așa: „Dacă la 1 iunie (1713) se mai află case (românești) pe loc, acelea vor fi arse și prefăcute în cenușă”[2]. Unele case și biserica au fost refăcute dar în luna mai, 1760, toți românii din sat au fost obligați să plece. Li s-a demolat și biserica și casele[3]. După cum rezultă din acte și izvoarele nescrise, prin anul 1850 s-au așezat 10 familii de români creștini ortodocși, dar aceștia nu aveau biserică. Biserica veche de lemn, de lângă cimitir, a fost primită ca donație de la Parohia Miceștii de Câmpie în anul 1904. Între anii 1962–1963, biserica a fost renovată atât la exterior, cât și interior. Acoperișul, care inițial era din șindrilă, a fost înlocuit cu unul din tablă zincată. În prezent, biserica veche de lemn se află într-o stare avansată de degradare, având aceeași soartă cu a altor biserici de lemn, abandonate și căzute în uitare, după ce comunitățile respective și-au construit biserici noi de zid (noua biserică din Vermeș, cu hramul „Adormirea Maicii Domnului” și „Sfântul Proroc Ilie Tesviteanul”, a fost terminată în anul 2002).
Note
Bibliografie
- (1982) Monumente istorice și de artă religioasă din arhiepiscopia Vadului, Feleacului și Clujului, Cluj Napoca: Arhiepiscopia Ortodoxă Română a Vadului, Feleacului și Clujului.
- Chintăuan, Ioan, Bolog, Mihaela și Pop, Florica (2002). Biserici de lemn din Bistrița-Năsăud, ghid, Cluj Napoca: Supergraph. ISBN 973-99892-4-1.
- Istoricul bisericii de lemn din Vermeș - preot paroh Greab Simion
Vezi și
Imagini din exterior
- Biserica din depărtare
- Turnul-clopotniţă
- Biserica (nord)
- Împrejurimi
Imagini din interior
- În altar
- Uşile împărăteşti: „Buna Vestire”, „Evangheliștii”
- Icoană împărătească
- Iconostasul (vedere din lateral)
- Iconostasul (detaliu)
- Pictura de pe boltă
-
- Nava spre ieşire
![Commons](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
|