Іл-62
Іл-62 | |
---|---|
![]() | |
Тип | далекомагістральний пасажирський літак |
Розробник | ОКБ Іллюшина |
Виробник | Авіаційний комплекс імені Іллюшина і Казанське авіаційне виробниче об'єднання імені С.П. Горбунова |
Перший політ | 3 січня 1963[1] |
Початок експлуатації | 1967 |
Статус | експлуатується |
Основні експлуатанти | Аерофлот СЛЗ «Росія» (5) ВПС Росії (5) Air Koryo (2) |
Роки виробництва | 1963 - 1995 |
Виготовлено | 276 |
![]() |
Іл-62 (за кодифікацією НАТО: Classic «класичний») — перший радянський турбореактивний далекомагістральний пасажирський літак міжконтинентальної дальності, розроблений в ОКБ імені Іллюшина в 1960 році з урахуванням світових вимог до повітряних суден такого класу для заміни літаків Ту-114 та Іл-18. Єдиний багатосерійний літак у своєму класі. За рівнем технічної досконалості відповідає турбореактивним пасажирським літакам другого покоління. Флагман цивільної авіації СРСР.
Літак повністю відповідав світовому техніко-економічному рівню. За створення цього літака групі інженерів-конструкторів ОКБ було присуджено Ленінську премію.
Перший політ здійснив 2 січня 1963 року. Вже до кінця 1967 року — року надходження в експлуатацію частина Іл-62 почала використовуватися в ленінградському аеропорту "Шосейна" (з 1973 року — "Пулково"), і разом з Ту-134, що з'явився тоді ж, витіснив більшу частину турбогвинтових літаків.
Вироблявся серійно у 1966—1995 роках. Усього було випущено 289 літаків (із прототипами). Третина всіх випущених машин постачалася на експорт до соціалістичних країн, насамперед на Кубу.
На літаку Іл-62 було встановлено кілька світових рекордів швидкості та дальності польоту. Протягом кількох десятиліть Іл-62 служив як урядовий («борт № 1») - в СРСР, Україні, Білорусі, Російській Федерації та Північній Кореї.
Сьогодні[коли?] у комерційній авіації не залишилося літаків цього типу. Машини використовують ВПС РФ, КНДР і одна літає під прапором карликової білоруської авіакомпанії Rada Airlines, що займається вантажними перевезеннями.
Іл-62 — перший у світі багатосерійний літак свого роду. 1975 року Іл-62 здійснив перший у світі трансполярний рейс реактивного літака.
Історія створення
Першим міжконтинентальним пасажирським літаком у СРСР став турбогвинтовий Ту-114. Однак на рубежі кінця 1950-х - початку 1960-х років у світі почала стрімко розвиватися реактивна пасажирська авіація. У прагненні дотримуватися новітніх технічних досягнень у СРСР почало опрацьовуватися питання про створення міжконтинентального пасажирського лайнера з турбореактивними двигунами. Завантажений одразу кількома проєктами пасажирських літаків, О. М. Туполєв відмовився від подібного проєкту, і тоді за втілення взявся інший радянський конструктор пасажирських літаків Сергій Володимирович Іллюшин.
Іл-62 став останнім літаком, збудованим під керівництвом С. В. Іллюшина. Наприкінці 1960-х років Іллюшин за станом здоров'я пішов на пенсію, і ОКБ очолив Г. В. Новожилов, який закінчував проєктні роботи та випробування літака Іл-62.
Розробку Іл-62 було розпочато на початку 1960-х років, коли Аерофлотом були вироблені вимоги до далекомагістрального літака, здатного здійснити безпосадковий переліт з Москви до Хабаровська та Гавани. Ці вимоги поставили завдання забезпечення найбільшої безпеки польотів, максимального комфорту для пасажирів та високої економічної ефективності. У літаку мала бути спеціальна техніка, яка забезпечувала б безпечне рішення при відмові двигуна, а також у зонах підвищеної турбулентності. За безпекою, надійністю, економічністю та дальністю польоту він повинен був переважати літаки Boeing 707 та DC-8.
Під час створення літака СРСР ще не перебував у Міжнародній організації цивільної авіації (ІКАО). Однак було прийнято рішення виконати на літаку основні вимоги ІКАО щодо безпеки польотів.
Перший дослідний прототип Іл-62 СРСР-06156 з двигунами АЛ-7 тягою по 7500 кгс вперше піднявся в небо 2 січня 1963 під командуванням В. К. Коккінакі. На другому прототипі СРСР-06153 у 1964 році встановили нові двигуни НК-8 (9500 кгс), а пізніше модифіковані НК-8-4. Випробування тривали 4 роки та в середині 1967 літак надійшов в експлуатацію.
З 1969 року в ОКБ імені Іллюшина розпочали розробку модифікованого варіанту Іл-62М. Новий варіант під позначенням Іл-62М-200 відрізняється (від вихідного Іл-62) посиленою конструкцією планера, двощілинними закрилками (замість однощілинних), збільшеним діапазоном кутів перестановки стабілізатора та автоматизацією його керування, покращеною конфігурацією шкарпеток керма висоти, включенням інтерцепторів у проводку крену, новими центральними вузлами штурвального управління, удосконаленою системою управління, потужнішими та економічнішими ТРДД Д-30КУ, покращеною аеродинамікою гондол двигунів, розміщенням у кілі додаткового паливного бака місткістю 5000 літрів, новим турбоагрегатом ТА-6А, суттєво вдосконаленим навігаційним обладнанням. В результаті злітна маса літака Іл-62М-200 зросла з 160,5 тонни в Іл-62 до 164,7 тонни — на 4200 кг.
Льотні випробування літака Іл-62М були проведені в 1970-1972 роках. У січні 1973 року він надійшов до експлуатації. Літаки Іл-62М використовувалися на найбільш протяжних маршрутах. У 1975 році на ньому було виконано переліт з Москви до Сіетлу (США) через Північний Полюс.
З червня 1974 року до серпня 1978 року ОКБ розробляло проєкт літака Іл-62МК, що відрізнявся збільшеною до 196 пасажирів місткістю і розрахованого на зліт зі смуги завдовжки 2300—2600 м. Для цього було змінено конструкцію шасі: збільшено колію, знижено тиск у шинах гальма, на крилі передбачено повітряне гальмо. Оскільки літак передбачалося експлуатувати на лініях середньої протяжності, фюзеляж посилено, щоб витримувати більше зльотів і посадок. Однак цей проєкт не було реалізовано. У липні 1978 року передано в експлуатацію перший Іл-62М (б/г СРСР-86484) з посиленим крилом та збільшеною до 167 тонн злітною масою. Посилення крила також збільшило ресурс літака.
Характеристики літака
Варіанти: | Іл-62 | Іл-62М |
---|---|---|
Розмах крил, м | 43,2 | |
Площа крил, м² | 279,55 | |
Довжина літака найбільша, м | 53,12 | |
Довжина фюзеляжу, м | 49,00 | |
Висота стояночна, м | 12,35 | |
Кут стріловидності крила, град. | 32,5° (лінія 25 % хорд) | |
Максимальна дальність польоту, км | 10 000 | 11 050 |
Максимальна злітна вага, т | 161,6 | 165/167 |
База шасі, м | 24,48 | |
Колія шасі, м | 6,8 | |
Крейсерська швидкість | 850 км/год | |
Максимальна швидкість | 870 км/год | |
Число пасажирів | 186 |
Конструктивні та експлуатаційні особливості літака Іл-62
Крейсерська швидкість Іл-62 трохи менше, ніж в інших пасажирських лайнерів і становить М = 0,77-0,79 (проти типової М = 0,82-0,83). У XXI столітті при польотах на схід Іл-62 літають найбільш незавантаженою північною трасою (з п'яти наявних) через Норильськ, щоб Іл-62 не заважав більш швидкісним машинам.
Допускається рух літака «заднім ходом» з використанням реверсу двигунів (на незначні відстані та з наземним супровідним).
Обмеження злітного режиму двигунів за максимальною температурою газів за температури зовнішнього повітря +30 °C і більше.
З 1 квітня 2002 року введено заборону на польоти Іл-62М до країн Євросоюзу, як такої, що не відповідає нормам придатності до шуму.
Експлуатація
Станом на початок 2012 року[2] в експлуатації залишається 27 Іл-62: 14 у Росії, 4 в КНДР, по 2 в Україні, Ірані та в Лівії, по одному в Судані, Гамбії та Казахстані. Практично всі літаки використовуються для виконання урядових, вантажних та чартерних рейсів. Решта випуску Іл-62, за даними того ж джерела[2], розподіляється так:
- розбилися — 18 (всього аварій, які спричинили списання, — 23);
- порізані на брухт — 174;
- на зберіганні — 67, з них 12 машин як музейні експонати, кафе, ресторани, пам'ятки.
Рівень шуму може не відповідати нормі повітряного простору певних країн. У 2012 році українському урядовому Іл-62 було відмовлено на входження в повітряний простір Японії. Українські дипломати добились дозволу на приземлення тільки після того, як нагадали своїм колегам прецедент, коли декілька років тому такий самий український літак успішно відвідав Японію.[3].
Примітки
- ↑ 55 років тому у небо піднявся радянський реактивний літак ІЛ-62: як це було. Gazeta.ua. 3 січня 2019. Архів оригіналу за 3 січня 2019. Процитовано 28 січня 2023.
- ↑ а б CH-Aviation — Airline News, Fleet Lists & More. Архів оригіналу за 18 серпня 2009. Процитовано 9 червня 2012.
- ↑ Країна з Василем Климчуком. Японія (відео-запис). Рада (телеканал). YouTube. 11 серпня 2012. Процитовано 16 вересня 2012.
Галерея
-
Іл-62М Президента України після прибуття у Вашингтон 11.04.2010 -
Іл-62М авіакомпанії "Україна" -
Іл-62 в музеї авіації України (Жуляни) -
Український урядовий літак Іл-62М в аеропорту Єревана
(на задньому плані) -
Іл-62 компанії Air Ukraine
Джерела
- Реєстр літаків з описом кожного борту // russianplanes.net
- Реєстр за версією ch-aviation.ch
- Список втрачених Іл-62 // aviation-safety.net
- Г. В. Новожилов, Д. В. Лещинер, В. М. Шейнин Из истории советской авиации : Самолёты ОКБ имени С. В. Ильюшина / Под ред. Г. В. Новожилова. — М. : Машиностроение, 1985. — 263 с.
- Довгалюк А. С. Основы авиастроения и теории авиации - , 2021.
- Літаки Іллюшин Іл-62. Russianplanes.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
Посилання
- Реєстр літаків
- Список втрачених Іл-62 [Архівовано 17 квітня 2012 у Wayback Machine.]
- п
- о
- р
- Іл-1
експериментальні
- Іл-26
- Іл-36
- Іл-42
- Іл-52
- Іл-56
- Іл-64
- Іл-66
- Іл-70
- Іл-72
- Іл-74
- Іл-84
- Іл-90
- Іл-106
- Іл-108
- Іл-118
- Іл-196
- Іл-214
![Категорія](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/Symbol_category_class.svg/16px-Symbol_category_class.svg.png)