British Rail 58 sorozat
British Raill 58 sorozat | |
![]() | |
Egy 58 sorozatú mozdony Saltleyben 1987 áprilisában | |
Pályaszám | |
BR 58 001–58 050 | |
Általános adatok | |
Gyártó | British Rail Engineering Limited, Doncaster Works |
Gyártásban | 1983–1987 |
Szolgálatba állás | 1983 |
Selejtezés | 1999. április–2002. szeptember[1] |
Darabszám | 50 db |
Műszaki adatok | |
Tengelyelrendezés | Co′Co′ |
Nyomtávolság | 1435 mm |
Hajtókerék-átmérő | 1120 mm |
Teljesítmény | |
Névleges | 3300 bhp (2460 kW) |
Vontató | 2387 bhp (1780 kW) |
Engedélyezett legnagyobb sebesség | 129 km/h |
Ütközők közötti hossz | 19 130 mm |
Magasság | 3910 mm |
Szélesség | 2720 mm |
Tengelytáv forgóvázon belül | 4180 mm |
Teljes tengelytávolság | 14 860 mm |
Szolgálati tömeg | 130 t |
Legnagyobb tengelyterhelés | 21,6 t |
Vonatbefolyásoló rendszer | AWS, DSD |
Motorkocsi/Motormozdony-vontatás | |
Motor | |
Típusa | Ruston Paxman 12RK3ACT |
Szerkezete | V12, 45°, négyütemű, turbófeltöltött |
Névleges fordulatszám | 1000 min⁻¹ |
Hengerek | |
Átmérője | 254 mm |
Dugattyúlöket | 305 mm |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz British Raill 58 sorozat témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
A British Rail 58 sorozat hattengelyes dízelvillamosmozdony-sorozat, melyet a British Rail Engineering Limited gyártott 1983 és 1987 között, összesen 50 példányban. A típust a British Rail rendelésére tervezték, ahol a nehéz terhelésű teherszállításban a British Rail 56 sorozatot kívánták kiváltani annak relatívan magas karbantartatási és rendkívül magas gyártási költségei miatt.
A sorozat jelentős eltérést jelentett a brit építési konvencióktól; az újítások között szerepelt a modularizáció amerikai gyakorlatának átvétele. A típus első mozdonyát 1983 elején szállították le a British Railnek, és még abban az évben szolgálatba állt. A hosszú élettartamra vonatkozó várakozások ellenére az EWS 2002-ben, mindössze 19 év szolgálat után úgy döntött, hogy a típus összes példányát kivonja az állományából. Ezt követően 32 példányt külföldre vittek ki; négyet Hollandiába, nyolcat Spanyolországba és húszat Franciaországba. Több példányt selejteztek, illetve megőriztek. A keskenyebb mozdonyszekrény, illetve annak két végén szélesebb fülkével ellátott felépítmény miatt a vasútrajongók a „Bone” becenevet adták a sorozatnak.
Történet
Az 1970-es évek közepén a British Rail több különböző, 5-ös típusba sorolt dízelmozdonyt üzemeltetett, amelyek viszonylag nagy teljesítményű, nehéz tehervonatokra alkalmas mozdonyok voltak, ezek közül a legújabb a British Rail 56 sorozat volt. Az ezzel kapcsolatos kezdeti tapasztalatok azt mutatták, hogy a típus kissé megbízhatatlanul működik, ami a British Rail teherszállító részlegének ügyfelei körében elégedetlenséget váltott ki.[2] A British Rail tisztviselői megfigyelték, hogy a versenyképes tehermozdonyok nemzetközi piaca igen jövedelmező lehet, ezért nyomás nehezedett arra, hogy megfelelő konstrukcióval lépjenek be az exportpiacra. A British Rail előrejelzése szerint a belföldi vasúti árufuvarozási ágazat is növekedésre számíthat, és ennek a növekedésnek a kilátásai tovább javulhatnának ha különösen megbízhatóság szempontjából alkalmasabb mozdonyok állnának rendelkezésre.[3]
Ennek megfelelően az 1970-es évek végére a British Railen belül jelentős nyomás nehezedett egy új, alacsony költségű, könnyen karbantartható tehermozdony kifejlesztésére. Annak ellenére, hogy az 1970-es évek közepén több megrendelés is érkezett az 56-os sorozatra, a British Rail engedélyezte, hogy a British Rail Engineering Limited (BREL) megvalósíthatósági tanulmányt készítsen egy exportpiacra szánt új tehermozdony kifejlesztéséről.[4] Az exportképesség fontos szempont volt; az 58-as sorozat gyártás előtti rajzain a típust „standard exportmozdonyok” néven emlegették.[3] A BREL mérnökei már a fejlesztés koncepcionális szakaszától kezdve részt vettek az erőfeszítésekben, így a tervezés és a gyártástervezés szoros összhangba került. A koncepciós fázisban a mozdony olyan jellemzőket vett fel, mint a modularizáció és a közelmúltban kifejlesztett gyártási technikák, mellyekkel csökkenthetők a gyártási és karbantartási költségek.[4]
Miután a British Railways Board jóváhagyta az új mozdony tervét, a BREL doncasteri gyárával kötötték meg a szerződést a típus megépítésére. Az új 58-as sorozat anyagrendelése 1979 folyamán kezdődött meg.[4] A gyártási programhoz való alkalmazkodás érdekében a BREL megkezdte az „E2” műhely több millió fontos korszerűsítését, ahol az 58-as osztály végső összeszerelését végezték volna. A BREL felhagyott a hagyományos mozdonyépítési módszerekkel, és egy teljesen új megközelítést választott – egy innovatív moduláris konstrukciót. Ez a korábbi mozdonyokhoz képest megtakarítást jelentett az építés és a karbantartás terén egyaránt. A teherhordó alvázat cserélhető modulokkal szerelték fel – 1. számú vezetőfülke, motorhűtő, dízelmotor, turbófeltöltő, elektromos berendezések és 2. számú vezetőfülke. Szükség esetén az egyes modulok könnyen eltávolíthatók és kicserélhetők az alépítményből.[5]
1982 januárjában a British Rail eléggé bízott a projekt előrehaladásában ahhoz, hogy megrendeljen egy első, 35 mozdonyból álló tételt.[4] 1984 folyamán további 15 darab 58-as sorozatú mozdony építését engedélyezték.[4]
Konstrukció
A British Rail 58 dízel-villamos mozdonysorozat, amelyet elsősorban nehéz teherszállításra szántak. Szerkezetileg egy erős alépítményből áll, amelyet úgy terveztek, hogy az élettartama során fellépő dinamikus erőkön kívül a berendezés által okozott összes statikus terhelést is elbírja, hogy a várható harmincöt éves élettartama alatt a fáradásos meghibásodás lehetősége nulla legyen, valamint hogy megfeleljen a Nemzetközi Vasútegylet (UIC) által előírt végterhelési követelményeknek.[4] A fedélzeten található összes főbb készülék és kapcsolódó berendezés moduláris felépítésű, ami lehetővé tette, hogy a típust az üzemcsarnokban, nem a végső összeszerelési területen szereljék fel, minimalizálva a munkahelyi zsúfoltságot és a teljes összeszerelési időt. A vezetékek nagy részét előre lefűzték, hogy ezzel is csökkentsék a szükséges összeszerelési időt.[4]
A fülke egy komplett egység, amelyet úgy terveztek, hogy az összes rendszerrel egy teljes modulként lehessen felszerelni.[4] A vezetőfülke rugalmasan van rögzítve, és úgy tervezték, hogy megfeleljen az UIC követelményeinek mind az ütközésbiztonság, mind a szilárdság tekintetében; az 58-as sorozat állítólag az első olyan konstrukció, amely megfelel az ütközésbiztonsági követelményeknek. Ennek a szilárdságnak a nagy részét az első ablakok alatt futó tekintélyes, üregesen hengerelt gerendaszelvény adja, amelyet a vezetőfülke oldalfalainak belső oldalán átlósan futó két szelvény merevít a padló szintjéig.[4] A hátsó válaszfal szintén erős szerkezeti elem, amelyet úgy terveztek, hogy kisiklás esetén megakadályozza a vezetőfülke összecsuklását, valamint rögzítési pontként szolgáljon a jármű felemeléséhez. A vezetőfülkébe a hátsó válaszfalba épített egyetlen középen elhelyezett ajtón keresztül lehet bejutni, amely a vezetőfülke hátsó részén egy keresztfolyosóba nyílik; közvetlen külső bejutási lehetőség nincs.[4] A vezetőfülke olyan kedvező fogadtatásra talált, hogy a British Rail későbbi mozdonyainál is alapul szolgált.[4]
A beépített motor egy Ruston Paxman 12RK3ACT típusú egység, amely 1000 min⁻¹ fordulatszám mellett 3300 hp (2460 kW) teljesítményt ad le.[4] Ugyan az 56-os sorozatban ugyanazt a motorcsaládot használták, az 58-as sorozat esetében 5-6 százalékkal alacsonyabb az üzemanyag-fogyasztás, részben az olyan egyszerűsítési intézkedéseknek köszönhetően, mint az alacsonyabb hengerszám és a kettő helyett egy turbófeltöltő használata. Az 58-as sorozat tervezése során jelentős hangsúlyt fektettek az alkatrészek csökkentésére és a megbízhatóságra, mivel azt megelőző 56-os sorozat állandó megbízhatósági problémákkal küzdött.[4] A motorba a zajkibocsátás csökkentése érdekében hangtompítót építettek be, amelyre részben azért volt szükség, hogy megfeleljen az Európai Gazdasági Közösség által kidolgozott jövőbeli zajkorlátozási előírásoknak; ez a hangtompító közvetlenül a motorra van felszerelve, nem pedig a mozdony karosszériájára, és a tetőn lévő, az eső összegyűjtésére szolgáló ereszcsatornával körülvett lyukon keresztül nyúlik felfelé. Az elrendezést megkönnyítette a légbeszívó csövek megszüntetése, amelyeket a forgattyús tengely közepébe építettek be.[4]
A felépítményt válaszfalakkal osztották szekciókra, amelyek elhelyezése a légáramlás optimális irányítását szolgálja.[4] A tetőszerkezet viszonylag könnyű, amely kézzel egymásra rakható, levehető részekből áll. Összesen harminckét azonos méretű ajtó sorakozik mindkét oldalon, ezek páronként nyílnak és emelhetőek le, hogy hozzáférést biztosítsanak a karbantartás, mind a kezdeti összeszerelési folyamat során. Ezek a szilárdság és a viszonylag kis súly érdekében sajtolt acélszerkezetből állnak.[4] Az alváz viszonylag alacsony hajlítási frekvenciával rendelkezik, ezért a karosszéria meghajlásának minimalizálása érdekében a forgóvázakat az alvázhoz viszonyítva gondosan kellett elhelyezni.[4]
Az elektromos berendezés egy közvetlenül a motorhoz kapcsolt, kefe nélküli, háromfázisú főgenerátorból és egy segédgenerátorból áll.[4] A kimenet egy egyenirányító egységen keresztül egyenáramú vontatómotorokat táplál; mind a vontatómotorok, mind a generátorok felcserélhetők az 56-os sorozaton használtakkal. Az alapvető vezérlőberendezés egy keresztirányban elhelyezett fülkében van elhelyezve.[4] A fékvezérlő rendszer a Poussoir Bouton Locomotive-rendszeren (PBL) alapul, mivel az egyszerűbb és olcsóbb vezérlőeszközöket használ, mint a hagyományos alternatívák.[4] A típus kezdeti üzemeltetése során a kerekek megcsúszását észlelték; a korrekciós kiigazítások közé tartozott a kiegészítő homokolóberendezés és a középső tengelyen lévő lágyabb elsődleges függőleges rugók alkalmazása a tengelyek kiegyensúlyozásának javítása érdekében.[4] További intézkedéseket is megvizsgáltak, többek között a lassú motorvezérlő rendszert is felülvizsgálták.[4]
Alkalmazása
Az Egyesült Királyságban
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b7/58001_at_Northam.jpg/220px-58001_at_Northam.jpg)
1982. december 9-én a Doncaster Worksben hivatalosan is átadták az első, az 58 001-es pályaszámú mozdonyt a British Railnek. A mozdony kezdeti kísérletei során kiderült, hogy a vezetőfülke klímaberendezése nagy sebességnél kevésbé hatékony; ezt úgy orvosolták, hogy a légbeömlő nyílást a vezetőfülke elülső burkolatának aljáról áthelyezték az ütközőgerenda két oldalára, közvetlenül a szélvédő alá.[4] Kétéves üzemideje alatt az 58 sorozat lényegesen megbízhatóbbnak bizonyult, mint elődje, az 56 sorozat.[4]
A többi mozdony leszállítása 1987 elejéig folytatódott, ekkor szállították le az utolsó, 58 050-es pályaszámú mozdonyt. Ezt a mozdonyt ideiglenesen egy külső gerjesztésű (SEPEX) kerékcsúszás-szabályozó rendszerrel szerelték fel, de a kísérleti tesztek befejeztével, mielőtt a mozdony forgalomba állt volna, ezt a berendezést eltávolították. Ugyan az 58-as sorozaton nem használták, a külső gerjesztésű vezérlőrendszer központi szerepet játszott a 60-as sorozat tervezésében. A típusra vonatkozó exportmegrendelés reménye ellenére végül egyetlen tengerentúli vevő sem jelentkezett. A doncasteri gyártóberendezéseket szétszerelték, és az 58 050 nem csak az utolsó legyártott 58-as sorozatú mozdony lett, hanem az utolsó dízelmozdony is, amelyet a Doncaster Worksben gyártottak.[6][7]
Az 1980-as évek elején történt forgalomba állítása óta az 58-as sorozat számos teherszállítási feladatot látott el. Az akkori állítások ellenére a teljesítményük valójában számos tehervonattípus tekintetében gyengébb volt az 56-osokénál, mivel főként a forgóvázak kialakításából adódóan fokozottan hajlamosak voltak a kerékcsúszásra. Bár eredetileg szénvonatok élére szánták őket, érkezésük egybeesett a bányászsztrájkkal; állítólag a British Rail csak azért tűrte meg ennyi egység megépítését, mert a gyártásukhoz szükséges alkatrészeket már megrendelték.[8] Ennek eredményeképpen az 58-asok más típusú teherforgalomban is részt vehettek. Az 1990-es évek vasúti privatizációját követően az 58-as sorozatú mozdonyok jelentősen kibővítették földrajzi hatókörüket, és egészen az állományból való törlésükig általános teherforgalmi feladatokat láttak el.
A kontinentális Európában
2000-ben az EWS bejelentette, hogy nyolc 58-as sorozatú mozdonyt Spanyolországba szállítanak, ahol kezdetben a spanyol GIF infrastruktúra-üzemeltető bérelte azokat.[9] Ezt követően számos 58-as, valamint számos 56-os sorozatú mozdony működött Franciaországban a Fertis, a Travaux du Sud-Ouest és a Seco Rail üzemeltetésében.[10]
2007 májusában a francia bérszerződésekből az összes mozdonyt visszaszállították az Egyesült Királyságba, ahol egyből letétbe kerültek.[11] A Spanyolországba került mozdonyok ezzel ellentétben továbbra is szolgálatban álltak, ekkora már a Transfesa tulajdonában.[12] Az Egyesült Királyságba visszakerült mozdonyokat 2009 májusa és októbere között visszaküldték Franciaországba, ahol ezeket az egységeket a Travaux du Sud-Ouestnak (TSO) és az Eurovia Travaux Ferroviaires-nek (ETF) adták bérbe.[13] A Hollandiába került mozdonyokat további franciaországi használatra készítették elő, mielőtt 2009 júliusában Franciaországba szállították volna azokat.[14]
Selejtezés
Az 1990-es évek végén szinte biztos volt, hogy az 58-as sorozat összes tagja a következő évezredben is működőképesen fog üzemelni. Annak ellenére, hogy az EWS legmegbízhatóbb és legegyenletesebb 5-ös típusú mozdonyaként emlegették, 1999-ben bejelentették, hogy nagyszámú 58-as sorozatú gépet hosszú távon letétbe helyeznek: elsőként az 58 017-est, majd nem sokkal később az 58 022-est. Azóta az összes többi 58-as letétbe került, kezdetben Nagy-Britannia különböző helyszínein. A típus kivonását felgyorsította a 250 darab 66 sorozat bevezetése. 2002 szeptemberében az utolsó 58-as sorozatú mozdonyt is törölték az állományból, miután a „Bone Idol” különvonatot leközlekedtette a King’s Cross pályaudvarról Skegness vasútállomásra, majd vissza.[15]
A DB Schenker 2010. áprilisi eladási listáján hét 58 sorozatú mozdony szerepelt; ez volt az első alkalom, hogy letétbe helyezett 58-asok kerültek értékesítésre. Ezek közül az egyik, az 58 016-os, Barrow Hillben, a Class 58 Locomotive Group (C58LG) állományában került megőrzésre.[16] A DB Schenker 2015. októberi eladási listáján további öt 58-as sorozatú mozdony szerepelt eladásra, ezek az 58 008, az 58 012, az 58 022, az 58 023 és az 58 048 pályaszámú gépek voltak. 2016 januárjára a DB Schenker eladta utolsó Egyesült Királyságban letétbe helyezett 58-asát. Ezek közül az 58 012, az 58 022, az 58 023 és az 58 048 pályaszámú gépeket megőrzés céljából vásárolták meg, azonban az 58 008-ast a Raxstar feldarabolta.[17]
A Railways Illustrated szaklap szerint a flotta üzemeltetési története megdöbbentő pazarlásként foglalható össze, mivel az állományból törlésük idején egyik mozdony sem érte el a tervezett élettartama végét. A folyóirat arra az abszurditásra is felhívta a figyelmet, hogy amíg a 2010-es évek közepén az sorozat számos példánya Franciaország-szerte letétben állt, addig az Egyesült Királyságban hiány volt a rendelkezésre álló mozdonyokból.[18]
Balesetek
- 1987. augusztus 6-án az 58 013 pályaszámú mozdony egy tehervonatot vontatott, amely a warwickshire-i Baddesley Collierynél megfutamodott, és kingsbury-i mellékvágányoknál kisiklott.[19]
Mozdonylista
Jelmagyarázat: | Állományból törölve/letétbe helyezve (exportálva) | Megőrizve | Selejtezve |
---|
Pályaszám | Név | Gyártva | Állományból törölve (Egyesült Királyság) | Exportálva | Állapot | Selejtezés helye | |
---|---|---|---|---|---|---|---|
58 001 | 1982. december 9. | 1999. október 8. | 2009. augusztus 13. | Selejzetve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013. május[20] | ||
58 002 | Daw Mill Colliery 1988. március 17. | 1983. május 9. | 2000. november 9. | Selejtezve | A European Metal Recycling (EMR) Eastleighben, 2013. december[21] | ||
58 003 | Markham Colliery 1988. július | 1983. július 31. | 1999. november 29. | Selejtezve | Az EMR Kingsburyben, 2010[21] | ||
58 004 | 1983. szeptember 30. | 2002. január 9. | 2004. október 15. | Selejzetve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013. május[20] | ||
58 005 | Ironbridge Power Station 1996. május 12. | 1983. október 31. | 2000. október 13. | 2009. június 20. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 006 | 1983. október 31. | 2000. január 11. | 2009. november 24. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | |||
58 007 | Drakelow Power Station 1990. augusztus 25. | 1983. november 31. | 2000. január 19. | 2004. október 14. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 008 | 1983. deceber 31. | 1999. november 29. | Selejtezve | A Raxstar az Eastleigh Worksben, 2016[22] | |||
58 009 | 1984. január 31. | 2002. január 16. | 2004. november 3. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | |||
58 010 | Audrey Newton 1987. december 12. (1 nap erejéig) | 1984. február 29. | 1999. december 8. | 2004. június 23. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 011 | Worksop Depot 1993. szeptember 5. | 1984. március 31. | 1999. december 7. | 2005. június 30. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 012 | 1984. március 31. | 1999. december 5. | Letétbe helyezve | 2016-ban vásárolták meg Ron Hull Jr. roncstelepéről megőrzésre, azóta a Battlefield Line-on tárolják restaurálásra várva[22] | |||
58 013 | 1984. március 31. | 2001. április 26. | 2001. június 24. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | |||
58 014 | Didcot Power Station 1988. június 11. | 1984. április 30. | 2000. november 17. | Selejtezve | Az EMR Kingsburyben, 2010[21] | ||
58 015 | 1984. szeptember 30. | 1999. október 8. | 2004. október 7. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2020. január 13.[23] | ||
58 016 | 1984. október 5. | 2002. augusztus 2. | 2005. május 14. | Helyreállítás alatt | A C58LG 2010. június 28-án vásárolta meg megőrzésre, azóta restaurálás alatt áll | ||
58 017 | Eastleigh Depot 1995. április 26. | 1984. október 31. | 1999. április 30. | Selejtezve | Az EMR Eastleighben, 2013. december[21] | ||
58 018 | High Marnham Power Station 1988. május 21. | 1984. október 31. | 1999. december 7. | 2005. augusztus 23. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 019 | Shirebrook Colliery 1989. október 1. | 1984. november 30. | 2001. április 7. | Selejtezve | Az EMR Kingsburyben, 2010[21] | ||
58 020 | Doncaster Works BRE 1984. november 7. Doncaster Works 1987. május | 1984. november 30. | 2002. szeptember 2. | 2004. május 23. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2019. december 12.[23] | |
58 021 | Hither Green Depot 1985. október 28. | 1984. december 31. | 2002. augusztus 3. | 2005. július 13. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 022 | 1984. december 31. | 2002. március 11. | Szétbontás alatt[24] | Az Ivatt Diesel Recreation Society vásárolta meg. Az alvázát az LMS 10000 újjáépítéséhez használják.[24][25] A vezetőfülkéket 2022 júniusában eltávolították.[26] | |||
58 023 | Peterborough Depot 1995. június 2. | 1984. december 31. | 1999. július 24. | Működőképes | 2016-ban vásárolták az 58 012-vel együtt.[22] A Battlefield Line-on állomásozik, és 2016 novemberében állt újra szolgálatba. Magántulajdonban üzemel | ||
58 024 | 1984. december 31. | 2002. szeptember 2. | 2004. május 23. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2019. november 25.[23] | ||
58 025 | 1985. január 31. | 2002. augusztus 2. | 2004. május 23. | Letétbe helyezve (Spanyolország, Albacete) | |||
58 026 | 1985. március 31. | 2002. január 16. | 2009. június 20. | Selejzetve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013. május[20] | ||
58 027 | 1985. március 31. | 1999. szeptember 5. | 2004. október 21. | Letétbe helyezve (Spanyolország, Albacete) | |||
58 028 | 1985. március 31. | 1999. október 29. | Selejtezve | Az EMR Kingsburyben, 2010[21] | |||
58 029 | 1985. március 31. | 2002. június 25. | 2004. május 23. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2020. január 20.[23] | ||
58 030 | 1985. június 30. | 2002. augusztus 1. | 2004. május 23. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2019. december 19.[23] | ||
58 031 | Cabellero Ferroviario | 1985. szeptember 30. | 2002. április 6. | 2004. május 23. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2020. február 3.[23] | |
58 032 | Thorsby Colliery 1995. október | 1985. szeptember 30. | 2000. január 12. | 2004. október 19. | Selejzetve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013. május[20] | |
58 033 | 1985. szeptember 30. | 2002. augusztus 2. | 2004. október 28. | Selejtezve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013 márciusa körül[27] | ||
58 034 | Bassetlaw 1985. december 12. | 1985. november 30. | 1999. augusztus 18. | 2004. október 21. | Selejzetve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013. május[20] | |
58 035 | 1986. január 31. | 1999. június 30. | 2004. október 27. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | |||
58 036 | 1986. február 28. | 2000. március 10. | 1999. szeptember 11. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | |||
58 037 | Worksop Depot 2000. június 26. | 1986. február 28. | 2002. április 8. | Selejtezve | Az EMR Eastleighben, 2013. december[21] | ||
58 038 | 1986. február 28. | 1999. december 4. | 2005. május 7. | Selejzetve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013. május[20] | ||
58 039 | Rugeley Power Station 1986. szeptember 13. | 1986. március 31. | 1999. december 30. | 2003. június 25. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 040 | Cottam Power Station 1986. szeptember 20. | 1986. március 31. | 1999. december 7. | 2004. november 13. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 041 | Ratcliffe Power Station 1986. szeptember 6. | 1986. március 31. | 2002. július 8. | 2003. április 3. | Letétbe helyezve (Spanyolország, Albacete) | ||
58 042 | Ironbridge Power Station 1986. szeptember 29. Petrolea 1996. február 5. | 1986. május 31. | 2002. április 13. | 2009. augusztus 20. | Selejzetve | A Euro Cargo Rail alizay-i telephelyén, 2013. május[20] | |
58 043 | Knottingly 1993. április 25. | 1986. június 31. | 2002. augusztus 1. | 2003. április 3. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2020. január 28.[23] | |
58 044 | Oxcroft Opencast 1992. május 9. | 1986. augusztus 31. | 1999. július 24. | 2003. október 16. | Letétbe helyezve (Francialország, Metz, Woippy Yard) | ||
58 045 | 1986. szeptember 30. | 2002. augusztus 2. | Selejtezve | 2010. július 7-én vásárolta a C58LG, hogy pótalkatrészeket biztosítson az 58 016 számára. Később, 2010-ben az EMR Kingsburyben feldarabolta[21] | |||
58 046 | Thoresby Colliery 1991. június 29. Ashfordby Mine 1995. szeptember 27. | 1986. október 31. | 2000. január 13. | 2004. szeptember 4. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 047 | Manton Colliery 1992. április 28. | 1986. október 31. | 2002. szeptember 4. | 2004. október 28. | Selejtezve | A Metal Colomer SL a spanyolországi Monforte-del-Cidben, 2019. december 5.[23] | |
58 048 | Coventry Colliery 1991. május 11. | 1986. november 30. | 2000. január 19. | Helyreállítás alatt | 2016-ban a Crewe EMD-ből az 58 022 pályaszámú mozdonnyal együtt megvásárolták.[25] Ezt a mozdonyt fel fogják újítani, majd az 58 016-os mellett meg fogják őrizni. A leicesteri székhelyű UK Rail Leasing Locomotives állományát fogja képezni, ami a Heritage Railwaysnek fogja bérbe adni azt | ||
58 049 | Littleton Colliery 1987. március 14. | 1986. december 31. | 2002. május 29. | 2004. november 17. | Letétbe helyezve (Franciaország, Alizay) | ||
58 050 | Toton Traction Depot 1987. május 9. | 1987. március 31. | 2002. augusztus 2. | 2008. szeptember 18. | Letétbe helyezve (Spanyolország, Albacete) |
Megőrzés
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/At_Ecclesbourne_Valley_Railway_2023_067.jpg/220px-At_Ecclesbourne_Valley_Railway_2023_067.jpg)
2010. június 28-án a DB Schenker megerősítette, hogy a Class 58 Locomotive Group az 58 016-os mozdonyra tett ajánlatát elfogadta, így ez a mozdony lesz a típus első megőrzött példánya. Nem sokkal később, július 7-én a csoport bejelentette, hogy egy másik mozdonyt, az 58 045-öst is megszerezte, melyet alkatrészbányaként fog felhasználni. A csoport honlapján egy későbbi bejegyzésben megerősítették, hogy az 58 045 lefosztása gyorsan halad, és az összes kinyert alkatrészt eleinte tárolni fogják, amíg az 58 016 helyreállítása érdemben meg nem kezdődik.[28]
2016-ban az 58 012-es és az 58 023-as mozdonyokat megmentették Ron Hull Jr. rotherhami roncstelepéről,[29] majd a Battlefield Line-on magántulajdonban megőrzésre kerültek. Azóta az 58 023-as üzemkész állapotban van, a tervek szerint az 58 012-est is üzemkész állapotra fogják visszaállítani.
Az 58 048 szintén a Battlefield Line tulajdonában van,[30] azonban a tervek szerint megőrzésre kerül, hogy csatlakozzon a leicesteri székhelyű UK Rail Leasing Locomotives történelmi állományához, ahol a Heritage Railways számára lesz bérbe adva.
Az 58 022-est az Ivatt Diesel Recreation Society vásárolta meg, azzal a tervvel, hogy az alvázára az LMS 10000-est építsék újra.[31]
2002-ben az 58 050-es mozdonyt a szolgálati idejének lejárata végével a Railway Heritage Committee megőrzésre jelölte ki.[32]
2018-ig a sorozat öt tagját őrizték meg, valamint az 58 008-as pályaszámú mozdony egyik vezetőfülkéjét is megőriztek.[33]
Megőrzött mozdonyok listája
Pályaszám | Név | Festés | Állapot | Elhelyezkedés | Megjegyzés |
---|---|---|---|---|---|
58 012 | N/A | N/A | Tárolva | Battlefield Line | Ron Hull Jr. roncstelepéről vásárolták 2016-ban, azóta a restaurálásáig tárolják |
58 016 | N/A | Fertis-szürke | Restaurálás alatt | Leicester LIP | 2010 októberében vásárolták megőrzésre, hogy az osztály első megőrzött példánya legyen |
58 022 | N/A | N/A | Szétszerelve | Ecclesbourne Valley Railway | 2016-ban vásárolták meg Ron Hull Jr. roncstelepéről, azóta a szétszerelésre várva tárolják. A vázait az LMS 10000-es újraépítéséhez szánják. A mozdony 2020 augusztusában került át a Peak Railtől az Ecclesbourne Valley Railwayhez |
58 023 | Peterborough Depot | Mainline-kék | Üzemképes | Leicester LIP | 2016-ban vásárolták meg megőrzésre Ron Hull Jr. roncstelepéről az 58 012-es és az 58 048-as mozdonyokkal együtt, majd a Battlefield Line-on állomásoztatták. Ez volt az első 58-as, amelynek a helyreállítását megkezdték |
58 048 | Coventry Colliery | N/A | Restaurálás alatt | Battlefield Line | 2016-ban vásárolták meg megőrzésre Ron Hull Jr. roncstelepéről az 58 012-es és az 58 048-as mozdonyokkal együtt, azóta restaurálás alatt áll |
Festések
Újonnan az összes mozdony a Railfreight szürke színű festését kapta meg, sárga végekkel és piros keresztartókkal. Az 1987 októberétől bevezetett Railfreight ágazati festésekkel az 58 050-est a Stratford az új, háromszoros szürke színben, a Trainload Freight szén alágazati logójával kiegészítve festette át. A flotta nagy részét erre a színsémára festették át. A brit vasúti áruszállítási üzletág árnyékprivatizációja után a Mainline Freight lett az 50 mozdonyból álló flotta tulajdonosa, ennek egy kis részét átfestették az üzemeltető repülőgépkék és ezüst színű festésére, míg a többi esetében megtartották a Railfreight színsémáját, melyre Mainline Freight-márkajelzéseket helyeztek el. A teljes privatizációval és a teherszállítási műveletek EWS általi átvételével a gesztenyebarna-arany lett az újrafestett példányok egységes festése 1997 közepétől kezdve.
- Az 58 021 Mainline Freight-festésben (2000)
- A spanyol GIF festése (2003)
- Az ACTS 5812 Hollandiában (2008)
- LGV Rhin-Rhône-pályaépítő vonat Franciaországban (2010)
Modellek
1979-ben, mielőtt a British Rail Engineering Limited megépítette volna az első mozdonyt, a derby-i Railway Technical Centre (RTC) egyik munkatársa 1:25 méretarányú modellt készített a mozdony terveiben szereplő általános elrendezési rajz alapján. A modell része volt az RTC-ben rendezett kiállításnak, amely a British Rail akkori elnökének, Sir Peter Parkernek mutatta be a mozdonytervező iroda munkáját. 1982-ben a Hornby Railways kiadott egy OO-méretarányú 58-as modellt, amelynek a különböző változatait a következő két évtizedben gyártották.[34] A Heljan 2008-ban kiadott egy OO méretarányú modellt.[35] 2011-ben a Dapol kiadott egy N méretarányú modellt.[36]
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a British Rail Class 58 című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Jegyzetek
- ↑ Disposals Class 58 (angol nyelven). WNXX.com, 2010. november 1. [2013. május 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2024. március 30.)
- ↑ Clinnick, Richard: The resurgent '60s'. railmagazine.com, 2013. augusztus 21.
- ↑ a b Artists Impressions – Locomotives. TheRailwayCentre.com. [2007. január 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2007. október 25.)
- ↑ a b c d e f g h i j k l m n o p q r s t u v w x (1986. július 31.) „British Rail Class 58 Diesel Electric Locomotive”. Proceedings of the Institution of Mechanical Engineers, Part D: Transport Engineering 200 (2), 135–147. o. DOI:10.1243/PIME_PROC_1986_200_173_02. ISSN 0265-1904.
- ↑ Class 58. Southern E-Group. (Hozzáférés: 2007. október 25.)
- ↑ Bluebell Railway. (Hozzáférés: 2021. február 19.)[halott link]
- ↑ THE 1980S – A DECADE OF DISASTER FOR RAILWAY WORKSHOPS. Railway Matters - On Track , 2018. november 30. [2022. május 20-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2021. február 19.)
- ↑ Thomas, David St John. BR in the Eighties (angol nyelven). David & Charles. Wikidata Q112224535. ISBN 978-0-7153-9854-8
- ↑ Class 58 History |Spain. Class 58 Loco Group . (Hozzáférés: 2021. február 19.)
- ↑ Class 58 History |France. Class 58 Loco Group . (Hozzáférés: 2021. február 19.)
- ↑ Focus: France WZFF WZGF WZKF. Wnxx.com. (Hozzáférés: 2014. április 28.)
- ↑ Lowe, Chris: 58s in Spain change hands | Class 58 Loco Group. C58lg.co.uk, 2011. október 20. [2014. április 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. április 28.)
- ↑ Focus: France WZFF 2009. Wnxx.com. (Hozzáférés: 2014. április 28.)
- ↑ Focus: Holland WZFH. Wnxx.com. (Hozzáférés: 2014. április 28.)
- ↑ Class 58 History |EWS. Class 58 Loco Group . (Hozzáférés: 2021. február 19.)
- ↑ About us | Class 58 Loco Group. C58lg.co.uk. (Hozzáférés: 2014. április 28.)
- ↑ Rail Magazine, Issue 792, Page 29, 20 January 2016.
- ↑ Railways Illustrated, August 2014, page 94, ISSN 1479-2230.
- ↑ Earnshaw, Alan. Trains in Trouble: Vol. 8. Penryn: Atlantic Books, 38. o. (1993). ISBN 0-906899-52-4
- ↑ a b c d e f g Only 14 Class 58s remain as pioneer is scrapped in France. Everand . Rail Express Magazine. (Hozzáférés: 2024. június 5.)
- ↑ a b c d e f g h (2014. február 6.) „More Class 58s are scrapped” (angol nyelven). Railways Illustrated 12 (2), 15. o, Kiadó: Key Publishing.
- ↑ a b c (2016. július 7.) „In the Stores” (angol nyelven). Railways Illustrated 14 (7), 18–19. o, Kiadó: Key Publishing.
- ↑ a b c d e f g h MacPherson, John (2020. május 7.). „Spanish Bones Chopped” (angol nyelven). Railways Illustrated 18 (5), 38–43. o, Kiadó: Key Publishing. ISSN 1479-2230.
- ↑ a b 58022- next steps (angol nyelven). Ivatt Diesel Re-creation Society , 2020. július 11. (Hozzáférés: 2020. augusztus 2.)
- ↑ a b (2016. szeptember 1.) „In the Stores: DB Cargo” (angol nyelven). Railways Illustrated 14 (9), 18. o, Kiadó: Key Publishing.
- ↑ Both cabs now removed (angol nyelven). Ivatt Diesel Re-creation Society , 2022. június 18. (Hozzáférés: 2022. augusztus 9.)
- ↑ Scrapping of stored DB Class 58s begins in France. Press Reader/Rail Express . (Hozzáférés: 2024. március 3.)
- ↑ News. Class 58 Locomotive Group. [2010. július 17-i dátummal az eredetiből archiválva].
- ↑ Rail (UK): Battlefield transfer for ex-DB '58s'. PressReader , 2016. május 7. (Hozzáférés: 2017. december 13.)
- ↑ Rail (UK): Raxstar scraps former DB Cargo Class 58. PressReader , 2016. június 4. (Hozzáférés: 2017. december 13.)
- ↑ LMS10000 website. LMS10000
- ↑ Railfreight 58 050 is saved for the National Collection Rail issue 432 3 April 2002 page 64
- ↑ Collecting Train Cabs. The Cab Yard . [2021. november 23-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2021. február 19.)
- ↑ Hornby Railways Collector Guide – Class – Class 58 (Type 5) – Diesel-Electric, <http://www.hornbyguide.com/class_details.asp?classid=31>. Hozzáférés ideje: 10 January 2012
- ↑ Class 58 models in 'OO' gauge: HELJAN, <http://www.c58lg.co.uk/index.php/class-58-models/oo-gauge/heljan/>
- ↑ Dapol launches 'N' gauge Class 58, 1 June 2011, <http://www.hornbymagazine.com/?p=1366>
Ajánlott irodalom
- Marsden, Colin J.. Class 58. OPC (1988). ISBN 9780860934226. OCLC 17981102
- British Rail Main Line Diesel Locomotives. Sparkford: Haynes, 232–235. o. (1988). ISBN 9780860933182. OCLC 17916362
- Shannon, Paul. Rail Portfolios: Classes 56 and 58. Ian Allan (2005). ISBN 9780711030961. OCLC 62224164
- Vehicle Diagram Book No. 100 for Main Line Diesel Locomotives. Derby: British Railways Board, 140 (per pdf). o. (1984. október 1.)
- Doncaster's first '58' nearly ready. EMAP National Publications, 49. o. (1982. október 1.). OCLC 49957965
- Grid-iron with style!. EMAP National Publications, 34–37. o. (1983. február 1.). OCLC 49957965
- Readers' round-up. EMAP National Publications, 52, 58. o. (1983. április 1.). OCLC 49957965
- Pobgee, Ray. The building of a '58'. EMAP National Publications, 46–49. o. (1983. június 1.). OCLC 49957965
- Two weeks late – but 'Class 58 Pioneer' was worth the wait. EMAP National Publications, 17. o. (1983. november 1.). OCLC 49957965
- Wrate, Clifford. Class 58s join the Merry-go-round. EMAP National Publications, 55–57. o. (1984. május 1.). OCLC 49957965
További információk
A Wikimédia Commons tartalmaz British Rail 58 sorozat témájú kategóriát.
- Class 58 Locomotive Group (angolul)
Vasútportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap