Тоа-Мару №2
Історія | |
---|---|
![]() | |
Назва: |
|
Власник: |
|
Будівник: | Kawaminami Kogyo |
Закладений: | 3 грудня 1937 |
Спуск на воду: | 8 грудня 1938 |
Завершений: | 31 липня 1939 |
Доля: | 30 січня 1943 потоплене поблизу острова Велья-Лавелья |
Основні характеристики | |
Тип: | вантажне |
Тоннаж: | 6732 GRT |
Довжина: | 133,7 м |
Ширина: | 17,8 м |
Осадка: | 10 м |
Двигуни: | 1 дизель |
Швидкість: | 14 вузлів (максимально 19,5) |
![Тоа-Мару №2. Карта розташування: Папуа Нова Гвінея](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/Papua_New_Guinea_location_map_Topographic.png/350px-Papua_New_Guinea_location_map_Topographic.png)
![30.01.1943](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0c/Red_pog.svg/8px-Red_pog.svg.png)
Тоа-Мару № 2 (Toa Maru No. 2) — транспортне судно, яке під час Другої світової війни взяло участь у операціях японських збройних сил проти атола Мідвей, на Маршаллових та Соломонових островах.
Передвоєнна історія
Судно під назвою Тоа-Мару спорудили в 1939 році на верфі Kawaminami Kogyo на замовлення компанії Kokusai Kisen, але ще до завершення будівництва права на нього викупила Osaka Shosen.[1]
Остання поставила Тоа-Мару на лінію Японія — Західна Африка, проте вже в липні 1940-го Британія закрила підконтрольні їй африканські порти.
18 серпня 1941-го судно реквізували для потреб Імперського флоту Японії.
Перші воєнні рейси
З 24 грудня 1941 по січень 1942 судно на верфі Kawasaki Jukogyo в Кобе пройшло модернізацію під військові потреби. При цьому його перейменували в Тоа-Мару № 2, щоб відрізняти від танкера Тоа-Мару.
Далі протягом січня — травня 1942 судно відвідало Токуяму, Куре, Давао (південне узбережжя філіппінського острова Мінданао), Палау (важливий транспортний хаб у західній частині Каролінських островів), Йокогаму, Йокосуку, Сайпан та Гуам (Маріанські острови), Трук (східні Каролінські острови).
Битва при Мідвеї
19—25 травня 1942-го Тоа-Мару № 2 перейшло з Куре на Сайпан, де збирався загін транспортів для доставки десанту на атолі Мідвей. 28 травня з Сайпану вийшов загін із 13 транспортів, котрі, зокрема мали на борту два батальйони морської піхоти та загін будівництва аеродромів.
3 червня конвой став ціллю для бомбардувальників В-17 «Літаюча фортеця», а пізніше його атакували торпедами літаючі човни PBY «Каталіна». Два транспорти дістали пошкодження, проте Тоа-Мару № 2 не постраждало.
6 червня через поразку авіаносного з'єднання висадку на Мідвеї скасували. 13 червня Тоа-Мару № 2 прибуло на Трук (тут ще до війни створили потужну базу ВМФ, з якої до лютого 1944-го провадились операції в ряді архіпелагів).
Рейси у червні — листопаді 1942
20—23 червня 1942 судно перейшло до Кавієнгу на острові Нова Ірландія — другої за значення бази в архіпелазі Бісмарка. 3—5 липня воно здійснило зворотний перехід, після чого вирушило з Труку до Японії.
26 липня Тоа-Мару № 2 вирушило до Нідерландської Ост-Індії, де відвідало Сурабаю на острові Ява (перебувало в цьому порту з 5 по 8 серпня), Купанг на острові Тимор (з 10 по 13 серпня), Амбон на Молуккських островах (з 15 по 19 серпня).
З Амбону судно вийшло до Мікронезії та 25 серпня вчергове прибуло на Трук. Далі воно вирушило до Маршаллових островів, де відвідало атоли Мілі, Джалуїт, Джабат, Кваджелейн. 7—14 вересня Тоа-Мару № 2 здійснило перехід з Кваджелейну до Йокосуки.
Побувавши у ряді японських портів (Йокогама, Ніїгама, Осака, Муцуре), Тоа-Мару № 2 в першій декаді жовтні перейшло до Такао (наразі Гаосюн на Тайвані), звідки знову вирушило до Індонезії, де з 16 жовтня по 21 листопада відвідало Кендарі, Помалаа та Менадо на острові Целебес, після чого відплило до Осаки.
Рейс на Соломонові острови
Наприкінці першої декади грудня 1942-го Тоа-Мару № 2 прийняло на борт 19-й морський будівельний загін, будівельні матеріали та припаси, котрі планувалось доправити на Соломонові острови до Мунда на острові Нова Джорджія. 11 грудня воно вийшло з Японії разом зі ще одним транспортом Ноширо-Мару, а 22 грудня прибуло до Рабаулу — головної передової бази у архіпелазі Бісмарка, з якої провадились операції на Соломонових островах та сході Нової Гвінеї.
21 січня 1943-го Тоа-Мару № 2 та Ноширо-Мару під охороною есмінця Ошіо вирушили з Рабаулу до Коломбангари (острів біля західного завершення Нової Джорджії), маючи на борту другий ешелон 19-го морського будівельного загону. Наступної доби вони досягли якірної стоянки Шортленд (прикрита островами Шортленд акваторія біля південного завершення острова Бугенвіль), а 23 січня рушили далі на схід під охороною торпедного човна Хійодорі та мисливця за підводними човнами CH-23. Того ж дня вони прибули на Коломбангару, де вивантажили доправлений персонал. 24 січня Тоа-Мару № 2 перейшло назад до стоянки Шортленд, а 26 січня повернулось до Рабаулу.
28 січня 1943-го Тоа-Мару № 2 разом із торпедним човном Хійодорі, мисливцем за підводними човнами CH-23 та мінним загороджувачем Камоме вийшло на схід. На цей раз судно мало доправити у Вілу на Коломбангарі 107 військовослужбовців, два легкі танки Тип 95 «Ха-Го», мотоцикли, амуніцію та вантаж цементу. Під час переходу 29—30 січня прикриття з повітря забезпечували гідролітаки-винищувачі з бази Попоранга (облаштована на згаданій раніше якірній стоянці Шортленд) та винищувачі з аеродрому Мунда. У другій половині дня 30 січня конвой (на той час вже без Камоме, який попрямував на острів Бугенвіль) в кількох кілометрах на південь від острова Велья-Лавелья (найзахідніший у групи островів Нова Джорджія) атакували 12 пікірувальних бомбардувальників SBD «Донтлес» та 8 винищувачів F4F «Вайлдкет», які піднялись з Гуадалканалу. У наступному бою були збиті 3 японські та 4 американські літаки, проте нападникам вдалось поцілити Тоа-Мару № 2 двома бомбами, загинули 1 член екіпажу та 2 військовослужбовці. О 22:50 після невдалих зусиль зупинити приплив води судно було полишене. Після цього воно дрейфувало ще три дні, допоки не було винесене на берег поблизу острова Гізо (півтора десятка кілометрів на захід від Коломбангари).[2][3][4]
Примітки
- ↑ Japanese Auxiliary Transports. www.combinedfleet.com. Процитовано 10 грудня 2020.
- ↑ Japanese Transports. www.combinedfleet.com. Процитовано 10 грудня 2020.
- ↑ Japanese Subchasers. www.combinedfleet.com. Процитовано 10 грудня 2020.
- ↑ PacificWrecks.com. Pacific Wrecks. pacificwrecks.com (англ.). Процитовано 10 грудня 2020.
- п
- о
- р
- Хіей
- Кірішіма
- Како
- Фурутака
- Кінугаса
- Юра
- Дзінцу
- Сендай
- спеціальної побудови Ніссін
- переобладнані Камікава-Мару
- переобладнані Кейджо-Мару
- Сейкай-Мару
- Ніккай-Мару
- Чоко-Мару № 2
- переобладнані Котобукі-Мару №5
- Тацу-Мару
- Мацу-Мару
- Каші-Мару
- Кйосей-Мару
- № 115
- № 116
- № 117
- переобладнані Хіє-Мару
- Кайджо-Мару №2 Го
- Комакі-Мару
- Шока-Мару
- Тензан-Мару
- Мійо-Мару
- Широгане-Мару
- Кацурагі-Мару
- Сенкай-Мару
- Наміноує-Мару
- Сумійоши-Мару
- Сюнко-Мару
- Кюсю-Мару
- Сасако-Мару
- Адзумасан-Мару
- Чоко-Мару
- Шинаногава-Мару
- Нако-Мару
- Нагара-Мару
- Садо-Мару
- Канбера-Мару
- Брисбен-Мару
- Аризона-Мару
- Ямацукі-Мару
- Ямаура-Мару
- Кінугава-Мару
- Хірокава-Мару
- Бостон-Мару
- Гавана-Мару
- Камой-Мару
- Бандунг-Мару
- Івамі-Мару
- Такашима-Мару
- Італі-Мару
- Цуругісан-Мару
- Адзуса-Мару
- Кіку-Мару
- Томіура-Мару
- Хітеру-Мару
- Кейфуку-Мару
- Йошиногава-Мару
- Чифуку-Мару
- Кімпосан-Мару
- Сензан-Мару
- Мьохо-Мару
- Сомедоно-Мару
- Сурабая-Мару
- Мейу-Мару
- Кенкон-Мару
- Тецузан-Мару
- Нічіун-Мару
- Тоа-Мару №2
- Хошикава-Мару
- Гішо-Мару
- Хітачі-Мару
- Кококу-Мару
- Суруга-Мару
- Хібарі-Мару
- Кірікава-Мару
- Кіріха-Мару
- Момоха-Мару
- Курохіме-Мару
- Флорида-Мару
- Тойо-Мару
- Ояма-Мару
- Тацунан-Мару
- Нісшун-Мару
- Сан-Клементе-Мару
- Йодогава-Мару
- Хоун-Мару
- Інгленд-Мару
- Шинтоку-Мару
- Хіде-Мару
- Конан-Мару
- Судзуя-Мару
- Мйоко-Мару
- Міядоно-Мару
- Каші-Мару
- Теймз-Мару
- Нішияма-Мару
- Кансай-Мару
- Шонан-Мару
- Маєбаши-Мару
- Тоней-Мару
- Кінкасан-Мару
- Касю-Мару
- Хіно-Мару №5
- Санва-Мару
- Кейшо-Мару
- Цукінада-Мару
- Тайрін-Мару
- Теннан-Мару
- Казан-Мару
- Джохор-Мару
- Манко-Мару
- Сінко-Мару
- Кісарагі-Мару
- Рюосан-Мару
- Асаяма-Мару
- Уджигава-Мару
- Гію-Мару
- Токіо-Мару
- Наплес-Мару
- Нітії-Мару
- Канаямасан-Мару
- Кензан-Мару
- Оноє-Мару
- Буенос-Айрес-Мару
- Хокко-Мару
- Юрі-Мару
- Коламбія-Мару
- Коней-Мару
- Гімалая-Мару
- Міцу-Мару
- Токіва-Мару
- Кайто-Мару
- Аляска-Мару
- Цунешима-Мару
- Тенрю-Мару
- Канаіяма-Мару
- Хагуро-Мару
- Мейшо-Мару
- Ходзугава-Мару
- Шанко-Мару
- Кайка-Мару
- Чибурі-Мару
- Фукей-Мару №9
- Кеншин-Мару
- Косєй-Мару
- Ліон-Мару
- Коан-Мару
- Наруто
- Тайшо-Мару
- Ямаюрі-Мару
- Хейва-Мару
- Нейкай-Мару
- Івате-Мару
- Токо-Мару
- Тоєй-Мару
- Нічіай-Мару
- Санко-Мару
- Тацугіку-Мару
- Шинто-Мару № 1
- Кокай-Мару
- Кова-Мару
- Чор'ю-Мару