CH-11
CH-11 | ||
---|---|---|
| ||
Служба | ||
Тип/клас | мисливець за підводними човнами типу 4 | |
Держава прапора | ![]() | |
Належність | ![]() | |
Корабельня | верф Tsurumi Ironworks у Йокогамі | |
Закладено | 1938 | |
Спущено на воду | 1939 | |
Введено в експлуатацію | 15 червня 1939 | |
На службі | 1939—1943 | |
Загибель | 6 листопада 1943 потоплений біля острова Бугенвіль | |
Ідентифікація | ||
Параметри | ||
Тоннаж | 296 | |
Довжина | 56,2 м | |
Ширина | 5,6 м | |
Осадка | 2,1 м | |
Технічні дані | ||
Рухова установка | 2 дизелі | |
Потужність | 2600 к.с. | |
Швидкість | 20 вузлів | |
Дальність плавання | 2000 миль (3700 км) на швидкості 14 вузлів | |
Екіпаж | 59 | |
Озброєння | ||
Артилерія | 2 × 40-мм гармати | |
Торпедно-мінне озброєння | 36 глибинних бомб |
![CH-11. Карта розташування: Папуа Нова Гвінея](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/Papua_New_Guinea_location_map_Topographic.png/300px-Papua_New_Guinea_location_map_Topographic.png)
![Бука](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0c/Red_pog.svg/8px-Red_pog.svg.png)
CH-11 — мисливець за підводними човнами Імперського флоту Японії, який узяв участь у Другій світовій війні.
Загальна інформація
CH-11 спорудили у 1939 році на верфі Tsurumi Ironworks у Йокогамі. По завершенні корабель підпорядкували військово-морському округу Майдзуру (обернене до Японського моря узбережжя Хонсю).
Операції у Південно-Східній Азії
На момент вступу Японії у Другу світову війну CH-11 належав до 31-го дивізіону мисливців за підводними човнами зі складу 2-ї військово-морської бази. Першим бойовим завданням корабля став супровід транспортів, що мали висадити допоміжний десант на півночі філіппінського острова Лусон у районі Вігану (CH-11 був лише одним з кораблів охорони цього загону нарівні з легким крейсером, 7 есмінцями та численними тральщиками і мисливцями за підводними човнами). 7 грудня 1941-го вони рушили з Мако (важлива база японського ВМФ на Пескадорських островах у південній частині Тайваньської протоки), а 10 грудня висадили війська у обраному місці, при цьому загін зазнав втрат від дій ворожої авіації.
На початку січня 1942-го CH-11 уже перебував у порту Давао на південному узбережжі острова Мінданао (японці оволоділи ним ще у другій половині грудня). 7 січня він разом з іншими кораблями численного ескорту вийшов для охорони транспортів, які в ніч проти 11 січня висадили десант на острові Таракан (центр нафтовидобутку біля північно-східного узбережжя Борнео). При цьому вранці 10 січня CH-11 захопив британське вантажне судно Baynain (659 GRT), яке прямувало з Таракану, а за кілька годин по тому разом з іншим мисливцем CH-12 узяв під контроль нідерландський буксир Parsifal (60 GRT).
21 січня 1942-го CH-11 залишив Таракан для супроводу транспортів, що в ніч проти 24 січня десантували японські війська у Балікпапані (ще один центр нафтовидобувної промисловості на східному узбережжі Борнео). У цій операції японці втратили кілька суден від атак авіації, підводного човна та есмінців, втім, варто відзначити, що CH-11 був лише одним з кораблів охорони нарівні з легким крейсером, 10 есмінцями та численними тральщиками і мисливцями за підводними човнами.
10 березня 1942-го CH-11 дістав наказ патрулювати підходи до Маніли з метою блокади ворожих сил, які тримались на півострові Коррехідор та острові Батаан. Цим корабель займався до 9 травня, коли зазначені гарнізони капітулювали.
Служба у Японії
11 травня 1942-го CH-11 полишив Манільську бухту та попрямував до метрополії, при цьому він вже рахувався у складі загону охорони військово-морської бази Куре. До кінця вересня корабель займався патрульно-ескортною службою в районі протоки Бунго (веде між островами Сікоку та Кюсю у Внутрішнє Японське море) із базуванням на порт Саєкі (північно-східне узбережжя Кюсю), за виключенням періоду з 28 червня по 6 серпня, коли він перебував у Майдзуру (обернене до Японського моря узбережжя Хонсю).
Служба у Океанії
7 серпня 1942-го союзники висадились на сході Соломонових островів, що започаткувало шестимісячну битву за Гуадалканал та змусило японське командування спрямовувати у регіон підкріплення. 2—15 жовтня CH-11 та ще два мисливця супроводили конвой «Окі-6» з Саєкі до Рабаула (головна передова японська база у архіпелазі Бісмарка, з якої провадились операції на Соломонових островах та сході Нової Гвінеї). При цьому під час переходу підводний човен потопив один з транспортів конвою.
CH-11 залишився у Океанії та до кінця листопада 1942-го здійснював протичовнове патрулювання в околицях атола Трук (центральні Каролінські острови), де ще до війни облаштували важливу базу японського флоту.
23–28 листопада 1942-го корабель перейшов до Палау (важливий транспортний хабу на заході Каролінських островів), де залишався більше місяця, допоки 7—10 січня 1943-го не повернувся на Трук у охороні ешелонів A та B конвою № 35 (транспортував підкріплення з Китаю на Соломонові острова). 19 січня CH-11 та переобладнаний канонерський човен вийшли з Труку для супроводу ешелону С конвою № 35 до Бугенвіля. Наступної доби американський підводний човен потопив два транспорти, разом з якими загинуло біля 900 осіб. CH-11 разом іншими кораблями (на допомогу з Труку прибув есмінець) провадив порятунок вцілілих (всього вдалось врятувати біля 3 тисяч військовослужбовців). Після цього CH-11 попрямував назад та 24 січня повернувся на Трук.
До кінця березня 1943-го корабель ніс патрульно-ескортну службу в околицях Труку, після чого до середини травня проходив тут ремонт. 24 травня CH-11 полишив Трук та пройшов до Японії, де став на ремонт у Майдзуру.
12–21 серпня 1943-го CH-11 у складі охорони конвою O-208 пройшов з Саєкі до Палау. У вересні корабель був вже в Рабаулі, де узявся за патрульно-ескортну службу.
Вранці 5 листопада 1943-го CH-11 разом з переобладнаним мисливцем за підводними човнами «Асахі-Мару № 9» вийшли з Рабаула, щоб супроводити транспорт «Асаяма-Мару» до острова Бугенвіль (західні Соломонові острова), на який 1 листопада висадився ворожий десант. 6 листопада в районі на захід від Буки (порт на однойменному острові біля північного узбережжя Бугенвілю, за сотню кілометрів від місця висадки американців) літаки B-25 «Мітчелл» атакували та потопили «Асаяма-Мару» і обидва мисливці.[1]
Примітки
- ↑ Japanese Subchasers. www.combinedfleet.com. Процитовано 21 грудня 2022.
- п
- о
- р
- Хіей
- Кірішіма
- Како
- Фурутака
- Кінугаса
- Юра
- Дзінцу
- Сендай
- спеціальної побудови Ніссін
- переобладнані Камікава-Мару
- переобладнані Кейджо-Мару
- Сейкай-Мару
- Ніккай-Мару
- Чоко-Мару № 2
- переобладнані Котобукі-Мару №5
- Тацу-Мару
- Мацу-Мару
- Каші-Мару
- Кйосей-Мару
- № 115
- № 116
- № 117
- переобладнані Хіє-Мару
- Кайджо-Мару №2 Го
- Комакі-Мару
- Шока-Мару
- Тензан-Мару
- Мійо-Мару
- Широгане-Мару
- Кацурагі-Мару
- Сенкай-Мару
- Наміноує-Мару
- Сумійоши-Мару
- Сюнко-Мару
- Кюсю-Мару
- Сасако-Мару
- Адзумасан-Мару
- Чоко-Мару
- Шинаногава-Мару
- Нако-Мару
- Нагара-Мару
- Садо-Мару
- Канбера-Мару
- Брисбен-Мару
- Аризона-Мару
- Ямацукі-Мару
- Ямаура-Мару
- Кінугава-Мару
- Хірокава-Мару
- Бостон-Мару
- Гавана-Мару
- Камой-Мару
- Бандунг-Мару
- Івамі-Мару
- Такашима-Мару
- Італі-Мару
- Цуругісан-Мару
- Адзуса-Мару
- Кіку-Мару
- Томіура-Мару
- Хітеру-Мару
- Кейфуку-Мару
- Йошиногава-Мару
- Чифуку-Мару
- Кімпосан-Мару
- Сензан-Мару
- Мьохо-Мару
- Сомедоно-Мару
- Сурабая-Мару
- Мейу-Мару
- Кенкон-Мару
- Тецузан-Мару
- Нічіун-Мару
- Тоа-Мару №2
- Хошикава-Мару
- Гішо-Мару
- Хітачі-Мару
- Кококу-Мару
- Суруга-Мару
- Хібарі-Мару
- Кірікава-Мару
- Кіріха-Мару
- Момоха-Мару
- Курохіме-Мару
- Флорида-Мару
- Тойо-Мару
- Ояма-Мару
- Тацунан-Мару
- Нісшун-Мару
- Сан-Клементе-Мару
- Йодогава-Мару
- Хоун-Мару
- Інгленд-Мару
- Шинтоку-Мару
- Хіде-Мару
- Конан-Мару
- Судзуя-Мару
- Мйоко-Мару
- Міядоно-Мару
- Каші-Мару
- Теймз-Мару
- Нішияма-Мару
- Кансай-Мару
- Шонан-Мару
- Маєбаши-Мару
- Тоней-Мару
- Кінкасан-Мару
- Касю-Мару
- Хіно-Мару №5
- Санва-Мару
- Кейшо-Мару
- Цукінада-Мару
- Тайрін-Мару
- Теннан-Мару
- Казан-Мару
- Джохор-Мару
- Манко-Мару
- Сінко-Мару
- Кісарагі-Мару
- Рюосан-Мару
- Асаяма-Мару
- Уджигава-Мару
- Гію-Мару
- Токіо-Мару
- Наплес-Мару
- Нітії-Мару
- Канаямасан-Мару
- Кензан-Мару
- Оноє-Мару
- Буенос-Айрес-Мару
- Хокко-Мару
- Юрі-Мару
- Коламбія-Мару
- Коней-Мару
- Гімалая-Мару
- Міцу-Мару
- Токіва-Мару
- Кайто-Мару
- Аляска-Мару
- Цунешима-Мару
- Тенрю-Мару
- Канаіяма-Мару
- Хагуро-Мару
- Мейшо-Мару
- Ходзугава-Мару
- Шанко-Мару
- Кайка-Мару
- Чибурі-Мару
- Фукей-Мару №9
- Кеншин-Мару
- Косєй-Мару
- Ліон-Мару
- Коан-Мару
- Наруто
- Тайшо-Мару
- Ямаюрі-Мару
- Хейва-Мару
- Нейкай-Мару
- Івате-Мару
- Токо-Мару
- Тоєй-Мару
- Нічіай-Мару
- Санко-Мару
- Тацугіку-Мару
- Шинто-Мару № 1
- Кокай-Мару
- Кова-Мару
- Чор'ю-Мару