U-518
U-518 | ||
---|---|---|
![]() | ||
Зображення підводного човна U-505, однотипного з U-518 | ||
Під прапором | ![]() | |
Спуск на воду | 11 лютого 1942 року | |
Виведений зі складу флоту | 25 квітня 1942 року | |
Сучасний статус | 22 квітня 1945 року затоплений американськими ескортними міноносцями «Нил Скотт» і «Картер» | |
Проєкт | ||
Тип ПЧ | Торпедний ДПЧ | |
Розробник проєкту | Deutsche Werft, Гамбург | |
Основні характеристики | ||
Швидкість (надводна) | 17,9 вузлів | |
Швидкість (підводна) | 7,0 вузлів | |
Робоча глибина занурення | 100 м | |
Гранична глибина занурення | 230 м | |
Автономність плавання | 63 милі (117 км) км на швидкості 4 вузли (7,4 км/год) (у підводному положенні) 13 450 морських миль (24 910 км на швидкості 10 вузлів (19 км/год) (у надводному положенні) | |
Екіпаж | 48 осіб | |
Розміри | ||
Довжина найбільша (по КВЛ) | 76,76 м | |
Ширина корпусу найб. | 6,76 м | |
Висота | 9,6 м | |
Середня осадка (по КВЛ) | 4,70 | |
Водотоннажність надводна | 1120 т | |
Озброєння | ||
Артилерія | 1 × 88-мм палубна гармата SK C/32 | |
Торпедно- мінне озброєння | 4 носових і два кормових ТА. 22 торпеди або 44 міни TMA чи 66 TMB | |
ППО | 1 × 37-мм зенітна гармата SKC/30 2 × 20-мм зенітні гармати FlaK 30 |
![U-518. Карта розташування: Північна Атлантика](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/North_Atlantic_Ocean_laea_relief_location_map.jpg/350px-North_Atlantic_Ocean_laea_relief_location_map.jpg)
![U-518](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0c/Red_pog.svg/8px-Red_pog.svg.png)
U-518 — німецький підводний човен океанського класу типу IXC, що входив до складу Крігсмаріне за часів Другої світової війни. Закладений 12 червня 1941 року на верфі Deutsche Werft у Гамбурзі. Спущений на воду 11 лютого 1942 року, 25 квітня 1942 року корабель увійшов до складу 4-ї навчальної флотилії ПЧ ВМС нацистської Німеччини[1].
Історія служби
U-518 належав до німецьких підводних човнів типу IXC/40, великих океанських човнів, призначених діяти на далеких відстанях. Службу розпочав у складі 4-ї навчальної та з 1 жовтня 1942 року — після завершення підготовки — спочатку в 2-ій, а з 1 листопада 1944 року — в 33-ій бойових флотиліях ПЧ Крігсмаріне. З вересня 1942 і до останнього походу у квітні 1945 року U-518 здійснив 7 бойових походів в Атлантичний океан, під час яких потопив 9 суден, сумарною водотоннажністю 55 747 брутто-регістрових тонн, а також пошкодив три судна (22 616 GRT)[2].
22 квітня 1945 року під час останнього десятого бойового походу U-518 був виявлений союзниками та затоплений американськими ескортними міноносцями «Нил Скотт» і «Картер». Усі 56 членів екіпажу загинули.
Командири
- Фрегаттен-капітан Ганс-Гюнтер Брахманн (25 квітня — 18 серпня 1942)
- Капітан-лейтенант Фрідріх-Вільгельм Віссманн (19 серпня 1942 — 13 січня 1944)
Оберлейтенант-цур-зее Ганс-Вернер Офферманн (13 січня 1944 — 22 квітня 1945)
Перелік затоплених U-518 суден у бойових походах
№ | Дата | Назва | Тип | Належність | Водотоннажність (брт) | Вантаж | Конвой | Результат та координати | Наслідки атаки для екіпажу | Прим. |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Перший похід (26.09—15.12.1942, 81 доба; Кіль—Лор'ян) | ||||||||||
1 | 2 листопада 1942 | Rose Castle[3] | вантажне судно | ![]() | 7 803 | 10 200 тонн залізної руди | потоплено 47°36′ пн. ш. 52°58′ зх. д. / 47.600° пн. ш. 52.967° зх. д. / 47.600; -52.967 (Rose Castle) | 43 (23 загинули та 20 вціліли) | ||
2 | 2 листопада 1942 | P.L.M. 27[4] | вантажне судно | ![]() | 5 633 | залізна руда | потоплено 47°36′ пн. ш. 52°58′ зх. д. / 47.600° пн. ш. 52.967° зх. д. / 47.600; -52.967 (P.L.M. 27) | 49 (7 загинули та 42 вціліли) | ||
3 | 21 листопада 1942 | British Promise[5] | танкер | ![]() | 8 443 | баласт | Конвой ON 145 | пошкоджений 43°53′ пн. ш. 55°02′ зх. д. / 43.883° пн. ш. 55.033° зх. д. / 43.883; -55.033 (British Promise) | 61 (усі вціліли) | |
4 | 21 листопада 1942 | British Renown[6] | танкер | ![]() | 8 443 | баласт | Конвой ON 145 | пошкоджений 43°53′ пн. ш. 55°02′ зх. д. / 43.883° пн. ш. 55.033° зх. д. / 43.883; -55.033 (British Renown) | 50 (усі вціліли) | |
5 | 21 листопада 1942 | Empire Sailor[7] | суховантажне судно | ![]() | 6 140 | 2700 тонн генеральних вантажів, у тому числі 270 тонн фосгенових бомб, 60 тонн гірчичного газу та 100 тонн ціанідів й 300 тонн пошти | Конвой ON 145 | потоплено 43°53′ пн. ш. 55°02′ зх. д. / 43.883° пн. ш. 55.033° зх. д. / 43.883; -55.033 (Empire Sailor) | 63 (23 загинули та 40 вціліли) | |
6 | 23 листопада 1942 | Caddo[8] | танкер | ![]() | 10 172 | 105 000 барелів мазуту та 300 бочок з бензином | потоплений 42°25′ пн. ш. 48°27′ зх. д. / 42.417° пн. ш. 48.450° зх. д. / 42.417; -48.450 (Caddo) | 59 (51 загиблий та 8 вижили) | ||
Другий похід (11.01—27.04.1943, 107 діб; Лор'ян—Лор'ян) | ||||||||||
7 | 18 лютого 1943 | Brasiloide[9] | суховантажне судно | ![]() | 6 075 | Генеральні вантажі, зокрема бавовна, сіль, текстиль, моторні човни та вантажні автомобілі | потоплено 12°47′ пд. ш. 37°33′ зх. д. / 12.783° пд. ш. 37.550° зх. д. / -12.783; -37.550 (Brasiloide) | 50 (усі вижили) | ||
8 | 1 березня 1943 | Fitz-John Porter[10] | суховантажне судно | ![]() | 7 176 | баласт | Конвой BT 6 | потоплено 12°24′ пд. ш. 36°56′ зх. д. / 12.400° пд. ш. 36.933° зх. д. / -12.400; -36.933 (Fitz-John Porter) | 55 (1 загиблий та 54 вижили) | |
9 | 20 березня 1943 | Mariso[11] | суховантажне судно | ![]() | 7 659 | 11079 тонн генеральних вантажів, у т.ч. 4 літаки, 14 танків, запасна гума, боєприпаси, вибухівка та пошта | потоплено 12°24′ пд. ш. 36°56′ зх. д. / 12.400° пд. ш. 36.933° зх. д. / -12.400; -36.933 (Mariso) | 109 (2 загинули та 107 вижили) | ||
10 | 25 березня 1943 | Industria[12] | суховантажне судно | ![]() | 1 688 | генеральні вантажі | потоплено 11°40′ пд. ш. 35°55′ зх. д. / 11.667° пд. ш. 35.917° зх. д. / -11.667; -35.917 (Industria) | 26 (1 вбитий та 25 вцілили) | ||
П'ятий похід (23.01—7.05.1944, 106 діб; Лор'ян—Лор'ян) | ||||||||||
11 | 7 березня 1944 | Valera[13] | танкер | ![]() | 3 401 | 35 000 барелів важкого флотського мазуту | потоплений 11°30′ пн. ш. 76°27′ зх. д. / 11.500° пн. ш. 76.450° зх. д. / 11.500; -76.450 (Valera) | 35 (1 вбитий та 34 вцілили) | ||
Шостий похід (15.07—24.10.1944, 102 доби; Лор'ян—Крістіансанн) | ||||||||||
12 | 12 вересня 1944 | George Ade[14] | суховантажне судно | ![]() | 7 176 | 8250 тонн бавовни, сталі та виробів машинобудівництва | пошкоджено 33°30′ пн. ш. 75°40′ зх. д. / 33.500° пн. ш. 75.667° зх. д. / 33.500; -75.667 (George Ade) | 68 (усі вижили) | Судно типу «Ліберті» |
Див. також
- Морська битва біля Касабланки
- Бої в затоці Святого Лаврентія
- Amazone (Q161)
- Glauco (1935)
- S (тип підводних човнів США)
- Підводні човни типу «U»
Примітки
- Виноски
- Джерела
- ↑ (англ.)
- ↑ а б https://uboat.net/boats/successes/u518.html [Архівовано 23 жовтня 2020 у Wayback Machine.] Ships hit by U-518
- ↑ Rose Castle. Архів оригіналу за 20 жовтня 2020. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ P.L.M. 27. Архів оригіналу за 23 січня 2021. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ British Promise. Архів оригіналу за 4 серпня 2020. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ British Renown. Архів оригіналу за 15 серпня 2020. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ Empire Sailor. Архів оригіналу за 13 серпня 2020. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ Caddo. Архів оригіналу за 23 листопада 2020. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ Brasiloide. Архів оригіналу за 25 січня 2021. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ Fitz-John Porter. Архів оригіналу за 17 січня 2021. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ Mariso. Архів оригіналу за 18 січня 2021. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ Industria. Архів оригіналу за 23 січня 2021. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ Valera. Архів оригіналу за 19 січня 2021. Процитовано 28 листопада 2020.
- ↑ George Ade. Архів оригіналу за 19 січня 2021. Процитовано 28 листопада 2020.
Джерела
- U-518. на uboat.net. Архів оригіналу за 2 грудня 2020. Процитовано 28 листопада 2020. (англ.)
Координати: 45°50′ пн. ш. 48°50′ зх. д. / 45.833° пн. ш. 48.833° зх. д. / 45.833; -48.833
Література
- Gröner, Erich; Jung, Dieter; Maass, Martin (1991). Die Schiffe der Deutschen Kriegsmarine und Luftwaffe 1939-45 und ihr Verbleib von Erich Gröner. Bearbeitet von Dieter Jung und Martin Maass. München, J. F. Lehmanns Verlag, (1972).
- М. Э. Морозов, В. А. Нагирняк Стальные акулы Гитлера. Серия «VII». — М.: «Коллекция», «Яуза», «Эксмо», 2008. — 144 с. — ISBN 978-5-699-29092-5.
- Snyder, Gerald (1976), The Royal Oak Disaster, Presidio Press, ISBN 0-89141-063-5
- Блэйр К. Подводная война Гитлера (1939—1942): Охотники = Clay Blair: Hitler's U-Boat War. T. 1: The Hunters, 1939—1942. Nowy Jork: Random House, 1996 / Пер. с англ. A.B. Николаева, И.А. Николаева. — М. : ООО «Издательство АСТ»; СПб.: Terra Fantastica, 2001. — 640 с. — (Военноисторическая библиотека) — 7000 прим. — ISBN 5-17-004952-8. (рос.)
Посилання
- Type IXC [Архівовано 30 вересня 2020 у Wayback Machine.](англ.)
- U-518 [Архівовано 8 грудня 2020 у Wayback Machine.](рос.)
- U 518 [Архівовано 20 січня 2020 у Wayback Machine.](нім.)
- НЕМЕЦКИЕ ПОДВОДНЫЕ ЛОДКИ IX СЕРИИ [Архівовано 10 травня 2021 у Wayback Machine.](рос.)
- Type IX U-Boat [Архівовано 26 лютого 2021 у Wayback Machine.](англ.)
- п
- о
- р
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/War_Ensign_of_Germany_%281938%E2%80%931945%29.svg/60px-War_Ensign_of_Germany_%281938%E2%80%931945%29.svg.png)
Список підводних човнів Третього Рейху
|